— W — 
konal. Ale hned při začátku podniknutí svého zemřel v Egyptě na zimnici. Pavel Lucas 
nebyl šťastnější; opustil 4789 Tripolis, chtěje dosáhnouti Nigru a pak Atlantického oceánu, 
nemohl si ale zjednati průchod krajinami nedůvěřivými Araby obydlemými. Major Hougeton, 
předchůdce: Parkův, plul po Gambii asi 100 mil do vnitra, zahynul však buď nezdravým 
podnebím“ aneb: vražednou zbraní tuzemců. K nejslavnějším cestám africkou spol. podpo- 
rovaným: patří cesty Parkovy. Mungo Park, skotský lékař, vypravil se z držebnosti 
anglické při ústí Gambie východním směrem do vnitra a dosáhnul šťastně Nigru 20. 
června 1796, jejž s podivením na východ téci uzřel. Tím byl vyvrácen blud tak starý 
a rozšířený, že by Senegal a Gambia byly výtoky mohútného Nigru. Mungo Park vy- 
pravil: se r. 1805 opět do Afriky, dosáhl opět Nigru a plul po této krásné řece, 
chtěje přijíti k jejímu ústí. Avšak nevrátil se více, jsa zabit u města Bussy (skoro pod 
109 sev. šířky, asi 100 mil od ústí Nigru). 
Roku 1797, prvé než uveřejnil Park cestopis svůj, nábídnul společnosti německý 
učenec Hornemann služby své. Obdržev v Londýně instrukce odešel do Paříže, kdež 
jej Lalande národnímu institutu představil co člověka, od něhož se země- a národopis 
hojného obohacení nadíti mohou, a kde se seznámil s jistým tureckým kupcem, který 
mu co jedinou možnou cestu pro křesťana do vnitřní Afriky omu přes Tripolis a Fezzan 
radil, Dle instrukcí musel však nejdříve do Kaira a zde zdržel se přípravami 10 měsíců. 
Zatím vystoupil Napoleon na břeh egyptský a Hornemann strachoval se možných nátisků 
sé' strany Francouzů. Napoleon však slíbil mu ochranu a pómoč svou, a Hornemann 
vyláhl 5. září, přestrojen za kupce mohamedánského, s karavanou, která každoročně 
z Mekky přes Ecypt a Fezzan do západní Afriky se ubírá. Konečně dosáhla 17. listo- 
padu Murzuk, hlavní město Fezzanu, kdež přestál Hornemann zimnici, jíž služebník jeho 
podlehl. Odtud vydal se do Tripolisu, získal ochranný list od beje, navrátil se do Fez- 
zanu a 7. dubna 1800 nastoupil cestu přes poušť do říše Bornu, jsa první Evropan 
beroucí se tímto směrem do vnitra. Poslední list datován od 6. dubna, a od té chvíle 
neslyšelo se o něm více. Taktéž zahynul Burkhard, který byl skrze Nubii proniknul 
do Šendy, jehož podniknutí tím více nadějí zbuzovalo, an byl dobrý znalec arabské řeči, 
mravů a náboženství. Oba tito cestovatelé byli muži vysokého vědeckého vzdělání a 
osud jejich spůsobil tím větší žalost. 
our Peprv Oudney, Denham a Clapperton dosáhli skvělejších výsledků (1821—1824), 
opět přes Tripolis a Fezzan dosáhli Sahary, a sestoupivše do úrodných planin Sudanu 
spatřili se žasnutím nepřehlednou hladinu jezera Čadu, o kterém starší zeměpiscové 
temné zprávy podávali. Oudney stal se ale brzy obětí podnebí; na západní hranici říše 
Bornu pod 12“ s. š. zastihla karavanu 26. prosince taková zima, že voda v měchách 
na hřbetě velbloudů mrzla, načež Dr. Oudney  do' nemoci upadl a 17. den zemřel. 
Denham proniknul až k 119 sev. š. do Mandary, provázeje oddělení vojska bornuan- 
ského, které vytáhlo proti Felatahům; Clapperton se pustil na západ do veliké říše 
Felatahův (Fulahův), ná počátku tohoto století založené, a dosáhl residence' sultána Bello, 
Sakkatu (Sókoto), v krajině Haussa. Po svém navrácení do Evropy podniknul Clapperton 
druhou cestu od zálivu Guinejského do vnitra, překročil blíže Bussy, kde Mungo Park 
zahynul, Nigr, a příjda opět do Sakkatu zemřel zde 1827. Služebník jeho Richard 
Lander navrátil se s papíry jeho do Evropy, a on to byl, jenž svým bratrem provázen 
sledoval dolní běl Nigru od Jauri'až k ústí jeho v zátoce Beninské (1830). 
