— 173 — 
Paříže. Z jaké příčiny pěstování jedovaté rostliny v tak rozsáhlé míře, se děje, bude 
všeobecně známo; navzdor všem zákazům, které v rozličných zemích proti novému vy- 
nálezu, k dráždění smyslů: sloužícímu, vydány byly, rozmáhala se chtivost po' novopřišlé 
lahůdce tak, že nyní mnohý kouření a šňupání za nevyhnutelnou“ potřebu považuje a 
všelico si odpírá, by pochoutku tuto sobě zaopatřil. 
ow0K účelu kouření a šňupání list tabákový se podrobuje: všelijakým přípravám, moří 
se jíchou, aby patřičných vlastností, t. j. vůně a barvy dosáhl. © Popisovati spůsob příprav 
těchto nebyl úmysl můj, pročež to pomíjím a hned k vlastnímu pojednání přistupuji. 
-Větší část rostlin k řádu lilkovitých patřících značí se účinkem více méně prud- 
kým na náš organismus, obsahujíc látky jedovaté, od kterých nadzmíněné účinky pocházéjí, 
a z nichžto mnohé čisté vyloučeny byly. V durmanu obecném (Datura Stramonium; L.) 
a vrulíku zlomocném (Atropa Belladonna; L.) nalezen atropin, v lilku černém (Solanum 
nigrum) solanin, v blínu černém: (Hyoseyamus niger, L.) hyoscyamin, v tabáku nikotin. 
Nikotin byl vynalezen Reimanem a Posseltem, a připravuje se takto. Rozhmožděné 
čerstvé listy tabákové polejí se rozředěnou kyselinou sirkovou, smíšenina nechá se ně- 
jaký čas státi, vytlačená tekutina vypaří se až do hustoty syrupu, s žířavým draslem se 
smíchá a destiluje. V jimadle se nachází nikotin znečistěn amoniakem; k oddělení těchto 
dvou těles neutralisuje se přehnaná tekutina kyselinou sirkovou neb šťovíkovou, a silný 
Jih se přidá, sůl nikotinová (síran nikotinový) se rozpustí, sůl ammoniaková (síran am- 
monatý) nerozpuštěna zůstane; odkouřením roztoku lih se vypudí, zbytek do vysoké láhve, 
která se dobře uzavříti dá, naleje, a s sehnaným žiravým louhem draslovým a stejnou 
mírou étheru se smíchá. Kysličník draselnatý (KO), jakožto zásada silnější, vyloučí ni- 
kotin, který se v étheru rozpouští, sám pak se spojí s kyselinou, dříve s zásadou orga- 
nickou sloučenou; vyšší vrstva obsahuje nikotin, malou částkou ammoniaku znečistěný. 
Slita přehání se poznovu, ammoniak hned z počátku s parami élheru ubíhá, nikotin 
v křivuli zbývá, a posledním destilováním v lázní vodní se čistí. 
Jiný spůsob přípravy jest tento: listy tabákové se několikráte polejí vodou vařící, 
tekutiny slité až do hustoty povidel se vypaří a extrakt s dvojnásobnou mírou lihu 369 B. 
se smíchá. Po nějakém čase vidíme smíšeninu děliti se na dvě vrstvy, hořejší černou, 
nikotinu téměř prázdnou, a dolejší, v nížto všechen nikotin obsažen. Oddělivše tuto 
poslední, destilováním lih z ní vypudíme a zbytek znovu s lihem smícháme; přísadou 
touto mnohá tělesa se srážejí. K tekutině scezené přidáme sehnaný louh drasla žíravého, 
a po vychladnutí éther, jenž nikotin odejme. Roztok étherický smíšen s kyselinou šťo- 
víkovou dává sraženinu šťovanu nikotinového. Tato, étherem vymyta, s draslem žíravým 
á vodou smíšena a v lázní vodní destilována, dá nikotin, jenž posledním přeháněním 
v proudu vodíku čistý a bezharvý obdržen býti může. 
Také ze suchých listů tabákových nikotinu vyrobiti lze. 
Nikotin jest tekutina bleděžlntá, přeháněním v proudu vodíku čistěna bezbarvá, 
hustá jako olej, hutnosti 1027 při 459 C., zapáchá slaným kouřem tabákovým, rozpouští 
se ve vodě, lihu, étheru, v olejích mastných a étherických, hoří plamenem žlutým a 
dá se docela odpařili. Kyselinu“ chrómovou (Cr, 0) odkysličujé na kysličník chró- 
mitý (Cr, 0;), pročež smíšenina kyseliny sirkové, dvojchrómanu draselnatého tioj Cr,0, ) 
a nikolinu mění již při obyčejné teplotě žlutou barvu do zelena; také nadmanganan 
