— 179 — 
stávalo, „že by zajisté Bůh dobrolivý všelikým užitkům horním a-hutním požehnával a 
je rozmnožoval,“ 
Zůstavujíce Širší a míslnější rozebrání a uvážení knihy právě vypsané mužům u 
věci, o miž činili jest, nás zběhlejším a povolanějším , připomínáme toliko, že, hledíc 
jednak k spůsobu, v kterém tehdá byly všeliké vědomosti přírodní vůbec, a mineralo- 
gické a chemické zvláště, jednak k cíli a konci, „kterýž byl Erker při vydávání knihy 
té sobě vyměřil, pak k tomu, jak sprostě, názorně a vůbec praklicky účele svého dosíci 
hleděl, pokládáme knihu lu za dílo velmi zajímavé , ano času toho.za jediné v spůsobu 
svém, a pročež také, alespoň v dějinách literatury přírodovědné, za velmi důležité, třeba 
že mnozí nynější chemikové a dokimastové člouce je, rameny pokrčí a se snad i usmějí 
mad naivnoslí a prostosrdečnoslí, již spisovatel zde onde na jevo dává, 
Knize Erkerově dostalo se ihned po jejím, vyjití u všech praktických a rozumných 
horníků, a hutníků, jakož i u jiných osob vzdělanějších, jenž nehověly panujícím tehdá 
ideám alchimislickým, doma i vně velikého účastenství a pročež hojná byla po ní po- 
plávka "), L. Erker, chtěje límlo spisem svým všem, jenž při horách zlatých, stříbrných 
a jiných obchod svůj vedli aneb budoucně náklady na hory činiti nebo hutnictví oddati 
se chtěli, platně, posloužiti a prospěti, a přesvědčiv se také, že při horách českých: 
Jílovských, Kutenských, Budějovických a j., veliká část nižších úředníků a nákladníků a 
téměř všickni pomocníci a dělníci buď naprosto aneb alespoň, v té míře nejsou znalí 
jazyka německého (v němž kniha la sepsána byla), aby mohli knize lé náležitě porozu- 
měti a jí užili, dal ji vyložili též na jazyk český, aby jí, jak sám k závěrce připomíná, 
„všechny výše připomenuté osoby mohly k užitku svému obráliti *). 
Poněvadž L. Erker po celé desililelí, kteréž až dosaváde v povinnostech svých 
v králoství Českém. zůstával, znamenité a věrné služby komoře královské činil a platně 
k zvýšení důchodů jejích pracoval, takléž i vydáním knihy své o zkoušení a upravování 
kovů, o vyzdvižení a zvelebení hutnictví vůbec nemalých zásluh sobě byl získal: učinil 
„mu císař Maximilian II. k žádosti jeho a k přímluvě komory a nejvyššího mincmistra 
král. Č., majestátem na hradě Pražském dne 25. dubna r. 4575 vydaným té milosti, že 
potvrdiv a obnoviv jeho hodnost erbovní, polepšil mu i přirozený erb tak, aby budoucně 
„užívati mohl šlítu podlouhlého, černým klínem z obou dolních rohů až nahoru vychá- 
zejícím rozděleného, v jehož přední červené části dvojnásobné lilium bílé, v zadní ale 
> bílé červenou růži viděli jest, v klínu černém spatřuje se u zpodku půlměsíce stříbrného 
“ 
n Kniha tato byla potom ještě několikrále přelištěna; r. 1598 vyšlo ve Frankobrodě nad 
„ , Mohanem u J. Feyerabenda druhé vydání knihy té, ps vytištěna byla r. 1684 
= 40 taktéž ve Frankobrodě s titulem: „Aula subterranea, d. i. Unterirdische Hofhal- 
7 dung oder Beschreibung der Sachen, so in der Tiefe der Erden wachsen;“ a konečně 
počtvrté r. 1736 pod názvem: „Aula subterranea, alias, Probierbuch,“ 
2) Na konci knihy té čteme toto: „K cztenáři českému! Za potrzebnu wěe gest mi se 
widělo, abych tulo vžitečnau knijhu tež v jazyku Czeském vydal, pro wssecky, kterzjž 
při horach Zlatých, stříbrných y giných obchod swůg w. tomto králowstwy Českém 
wedau, aby gi k vžilku swev obratiti mohli. To s nemalym nákladem wykonawssy 
ud W jazyk Czesky przeložili gsem dal. Tak ze (budeli w tom wuole Bozij) w krátkém 
m Času wylisstena a wuobec wydana bude.“ — Že přeložení toto tiskem vyšlo, připo- 
míná hrabě K. Šternberk v 1. svazku svého spisu: „Umrisse einer Geschichte der bóhm. 
Bergwerke,“ avšak přes všeliké doptávání a hledání nemohli jsme se českého překladu 
(4 toho, aniž titule, s kterým vůbec vyšel, až dosnvad dopíditi 
milo'l 
12* 
