ŽIVA. 
ČASOPIS PŘÍRODNICKÝ. 
Redaktorové: Prof. Dr, Jan Purkyné a Jan Krejčí, 
Svazek IV. 1860. Ročnik osmý. 
1 
O zatměních slunce vůbec, zvláště pak o úplném zatmění 
slunce dne 18. července 1860. 
Sepsal Frant, Karliúski. 
Od nejstarších časů počítána jsou zatmění slunce k nejpamátnějším a nejveliko- 
lepějším zjevům.  Dílem tato okolnost, dílem i vzlahování jich v slarém a středním 
věku k náboženským ideám byly příčinou, že památka jejich a tím i výborné základy 
chronologických skoumání polomstvu jsou zachovány. Hvězdářovi slouží stará jakož i nová 
zatmění slunce přede vším k uslanovení míst slunce a měsíce; nových užívá se mimo 
to k vyšetření zeměpisní délky pozořišť. V nejnovější době (od roku 1842) však, kdežto 
stanoviska slunce a měsíce zevrubnými pozorováními v poledníku, zeměpisní pak délky 
pomocí elektrického telegrafu mnohem určitěji se ustanovují, obracuje se všecka pozornost, 
obzvláště při úplných zatměních slunce, k mezem plné zatemněnosti a k úkazům svě- 
tlovým při lom se objevujícím, čímž doufáno jednak docíliti určitějšího ustanovení zdánlivé 
velikosti slunce a měsíce, jednak nabyli místnější známosti o povaze tělesa slunečního. 
Pomůcky, jakých nalezli hvězdáři ve fotografii a v zdokonalených nástrojích vztahem 
na sílu, měření a polarisací světla, dávaly místa naději, že jmenovitě druhá úloha, vy- 
zpytování slunce, bude moci býti rozřešena. Množštví úkazů, mnaskytujících se oku 
pozorovatelovu v ohledu na kralší neb delší trvání úplného zatmění, jakož i zřídka se 
opakující příležitost úplného zatmění slunce vysvětlují nám spěch, s jakým hvězdáři 
rozličných zemí, opalření nejvýbornějšími nástroji, v červenci tohoto roku do Španěl 
cestovali. Maje úmysl sestaviti zde výsledky od nich docílené — pokud až dosavad 
jsou uveřejněny — předešlu dříve něco o původu a předvypočitávání slunečních za- 
tmění, jakož i o zkušenostech nabytých při jich pozorování až do roku 1860. 
1.. Původ a předvypočtení slunečních sutmění, 
Příčiny slunečních zatmění, jakož i jich v celku pravidelného se opakování byly 
již starým známy. Nezabírajíce se do četných citátů uvádíme zde jenom následující 
místo z 2. knihy spisu staršího Plinia, „Historia naturalis“ nazvaného: „Certum est, solem 
interventu lunae occultari, lunámgue terrae objectu; ommibus annis fieri utriusgue sideris 
13 
