— 194 — 
defectus statis diebus horisgue sub terra, nec tamen cum superne fiunt, ubigue cerni,“ 
dále pak: „Defectus solis et lunae ducentis viginti tribus mensibus redire in suos orbes 
certum est.“ Později vrálíme se k tuto zmíněné periodě 223 luniných měsíců, známé 
za starodávna pod jmenem Saros, dříve však chceme vysvětliti, kterak „interventu lunae,“ 
t. j. přistoupením měsíce, může povstati zatmění slunce. 
Jak známo opisuje země ročním oběhem svým kol slunce dráhu elliptickou, jejížto 
plocha značí se- nám, zdánlivou. roční. dráhou slunce na nebi. K této ploše dráhy 
zemské čili ekliptice vztahujeme- všecky ostatní plochy v prostoru světovém, a to určo- 
váním 4. sklonku. jejich' k ekliptice a 2. polohy jejich průsečnic s ní čili tak zvaných 
uzlovek. Prodloužíme-li uzlovku až k viditelné obloze, obdržíme na kruhu ekliptiky 
dva protilehlé body, které. obyčejně nazýváme uzly. : 
Kolem země obíhá, jak dále známo, měsíc — ze všech těles neheských nám nej- 
bližší; temná to koule, beroucí své proměnlivé světlo od slunce. Dráha měsíce v ohledu 
na zem jest též ellipse, jejíž plocha průměrně o 59 8“ 49“ k ekliptice jest nakloněna, 
kdežto uzly její. podrobeny jsou pohybu -tak rychlému, že bez mála v;19 letech opisují 
na nebi celý kruh. Za svého oběhu kolem země přichází měsíc vždy po 29 dnech, 12 
hod. a 44 min. (29:53 dní) do léž plochy se zemí a sluncem (tak zvané plochy sběhu 
čili konjunkcí) a nachází se mezi oběma posledními. Toto okamžení nazývají hvězdáři 
sběh, neboli konjunkcí, v obecném životě jmenuje se nový měsíc. V čas nového měsíce 
tedy může se přihoditi jenom zakrytí slunce od měsíce. Jest však patrno, že — poněvadž 
dráha měsíce o 5 slupňů nakloněna jest k dráze země, — měsíc v čas sběhu brzo pod 
touto brzo nad ní se bude nalézali, čili, což jedno jest, brzo nad brzo pod sluncem 
přejde — pročež ne každý nový měsíc spůsobí zatmění slunce. — Slane-li se, že v čas 
nového měsíce proslředek měsíce nachází se zrovna v ekliptice anebo velmi málo 
vzdálen od ní, a tedy všecka tři tělesa, slunce, měsíc a země, v jednom směru stojí, 
tedy nám měsíc jakožlo nám bližší tmavé těleso kruh vzdálenějšího slunce buď zcela 
anebo částečně zakryje a spůsobí zalmění slunce čili spíše zatmění země. Na blízku 
eklipliky ale nachází se měsíc jenom tenkrát, když se dostane k jednomu ze svých uzlů, 
pročež jen omen nový měsíc, který se udá blíž uzlu, může míti za následek zatmění 
slunce. Přísně vzato žádá úplně shodný (ústřední) sběh slunce s měsícem, aby nový měsíc 
docela se srovnal s některým uzlem, zatím však tělesa zde působící mají tak značné 
zdánlivé průměry, že po obou stranách měsícových uzlů zbývá dostatečné prostory, uvnitř 
které nový měsíc ještě spůsobiti může zatmění slunce. S ohledem na proměnlivost 
sklonku dráhy měsícové, obou zdánlivých průměrů, jakož i vzdáleností slunce a měsíce, 
jsou hranice této prostory okolo uzlů dvoje, totiž nulné a možné. Uvnitř hranic nut- 
ných musí nastati zatmění při všech okolnostech, uvnilř možných může nastali, jsou-li 
okolnosti příznivy. Výpočet udává následující hranice vzdálenosli nového měsíce od uzlu: 
hranice nutná, hranice možná 
pro úplné zatmění slunce . < < «- « - . 79 46“ 139 19/ 
pro částečné zatmění slunce s © +++ 139.33/ 199 44/ 
Užil jsem zde názvu úplné a částečné zatmění slunce, a musím připomenouli, že 
částečným zatměním nazýváme takové, při kterém v čas největšího zatemnění měsíc 
toliko jistou část slunečního kruhu pokrývá; úplné zatmění naproti tomu slove ono, při 
kterém měsíc na kratší neb delsí čas slunce úplně zatemňuje. Nastane-li konečně při 
