— 14 — 
být 1. nový měsíc vůbec, a 2. nový měsíc poblízku některého z uzlů měsícových. Nový 
měsíc opakuje se každých 2953 dní; doba, ve které se opakují zatmění, musí býti tedy 
násobek těch 2953 dní. Nový měsíc může se nalézati v uzlu jenom tenkrát, když i 
země se tam nachází. Uzly ale, jak svrchu jsme pověděli, jsou proměnlivé, ustupujíce 
nazpět od východu na západ, a země, aby se vrátila k témuž uzlu měsíčnímu, něpotře- 
buje celého roku, než toliko 34662 dní. Doba tedy, ve kleré se opakují zatmění, 
musí býti násobek 2953 a spolu také 34662 dní. Takový násobek ale obnáší blízko 
65854 dne, neboť 2953 X 235 — 6585! a 34662 X 19 —= 65857. Proměníme-li 
těchto 6585; dne v roky, obdržíme 65851: 3051 — 18 let a 10—11 dní. Po 48 letech 
a 10—11 dnech opakují se zatmění na zemi vůbec v témž pořádku. Tolo jest zmíněná 
z počátku chaldejská perioda Saros, kterou uvádí Plinius a které se podnes užívá ku 
přibližnému napřed vypočítání zatmění. Tak na př. je známo, že roku 1842 dne 8. čer“ 
vence bylo zatmění slunce; připočteme-li k tomu 18 leť a 10 dní, nalezneme letošní 
zatmění slunce dne 18. července; připočteme-li k tomu ještě jednou 18 let a 40—11 
dní, nalezneme zatmění slunce dne 28—29. července 1878, které sice nebude viditelné 
u nás, ovšem ale zajisté v jiném dílu světa. Když takto přibližmo ustanoven den za- 
tmění, musejí se bližší okolnosti, jako: hodina, trvání, velikost, místo viditelnosti atd. 
ustanoviti z tabulí měsíce a slunce i jiných pomůcek hvězdářských. Rozluštění všech 
těchto úloh leží mimo meze této zprávy a musí zůstaveno býti hvězdářům. © Zmíníme zde 
jenom o tom, že v 18leté periodě této udává se 41 zatmění slunce, a mezi těmi 28 
dílem úplných, dílem kruhovitých. — V jednom roce není nikdy více než 7 zatmění 
slunce a měsíce, ale také nikdy méně než dvě, která pak oboje musejí býli ná slunci. 
V ustanoveném místě, na př. v Praze, ve Vídni, v Paříži, jest počet viditelných zatmění 
mnohem menší, poněvadž krajina země, ve které zatmění jednoho neb druhého spůsobů 
býtiomůže, jest úzká, — kruhovitá pak a úplná zatmění na určiťém místě náležejí 
k vzácnostem. 
Y tomto stolelí budou v Praze ještě následující větší zatmění slunce viditelná: 
1867 dne 6. března © dopoledne $ kotouče slunečního = 10 palců, 
1870. „ 22. prosince odpoledne % vy = A0 
1887 „ 19. srpna © ráno n E 5 = (un 
1896. „ 9. srpna © ráno 3 4 M k JM 
7 Všecka ostatní jsou menší, a z uvedených připadají dvě první na nepříznivý roční 
čas, ostatní dvě na východ slunce. 
jih 
2, Úplná zatmění slunce před rokem 1860. 
Ji 
-74 "Nejstarší zprávu o úplném zatmění slunce nám zachoval Herodot, dle něhož při- 
hodilo se takové zatmění v čas bitvy mezi Lydy a Medy u řeky Halysu. Tňales Miletský 
v lonii prý je předpovídal. Tolo zatmění, které se stalo příčinou náhlého zavření míru 
mezi bojujícími stranami, jest prolo pamětihodné, poněvadž jest skoumadlem astronomi= 
čkých slunečních a měsíčných tabulí. Cicero klade je na rok 585 před Kristem, kteréžlo 
udání ale po dlouhý čas bylo považováno za nepravé, poněvadž předešlé tabule nevy- 
kazovaly na rok 585 žádné úplné zatmění pro Malou Asii. Francouzský hvězdář Costard 
kladl je na rok 630, Volney na rok 625, Oltmanns na 30. září 609, jiní na rok 603 
před Kristem. V posledních letech však nalezl ředitel Greenwichské hvězdárny George 
