n" 
— 203 — 
pozorovali. Pokládáno za to, že při tak velikém spolu působení nejzběhlejších pozoro- 
vatelů všecky zásady fysických úkazů při úplném zatmění slunce budou přemoženy a 
nalezen pravý jich výklad. Účinek ale nebyl přiměřen snahám. Všude sice byly viděny 
koruna i protuberance, fotografovi Berkovskému v Kralovci povedlo se ustáliti korunu 
na Daguerreské desce, ale speciální udání o rozměrech, barvě a polarisací koruny, 0 
počtu, podobě a povaze protuberancí velice se rozcházejí. 
Co se koruny týče, tu spatřil Mauvais 4—5 sekund před úplným zatměním slunce, 
a dle Struve zůstala viditelna ještě 2! minuty po něm. Šířka její byla rozličná dle 
toho, byla-li pozorována prostým okem anebo skrz dalekohled; Brůmnnow ve Frauen- 
burku cenil ji prostým okem na 30 obloukových minut, d' Abbadie ve Frederiksvaernu 
nalezl ji skrze dalekohled 52krát zvětšující 64 minuty širokou. Vůbec shledána jest 
koruna ve všech směrech stejně široká, tedy kruhovitá. Dle Struve jevila se koruna 
prostému oku třepetavou, v dalekohledu ale zcela pokojnou. Barva její zdála se je- 
dnomu pozorovateli přižloutlá, jiným, a to většině, bílá. Světlo její bylo tehdáž slabší 
nežli roku 4842. Polarisace světla jejího zůstala pochybná, Dunkin a Carrington 
tvrdili, že neznamenali nižádné, ď Abbadie prý viděl stopy. 
Červené výstupky (protuberance) byly na rozličných stanoviskách v rozličné spů- 
sobě viděny. Skoro všude spatřoval se na západní straně měsíce výstupek hákovitý 
k jihu obrácený, a na východních stanovištích (od Gótheborgu až k Lomži) blízko něho 
oddělený obláček. Ostatně počet výslupků nestejně se udává. V Christiani viděl Han- 
steen jižně od háku ještě tři červené špice, Rasch v Ródenásu ještě jednu na východní 
straně, F'Abbadie a Hjorth ve Frederiksvaernu čtyry protuberance. Ve Švédsku viděl 
Agardh jenom hák, 10 mil od něho viděl Blomstrand v Hestře tři výstupky na straně 
západní a jeden na východním kraji. Přiložená lithografie ukazuje protuberance, jak 
pozorovány byly před Baltickým mořem v Rixhóftu od Fearnleye při 32násobném zvě- 
tšení. V témž místě ustanovil Léťfrow polohu osmi protuberancí. V Gdánsku a Frauen- 
burku viděno jich toliko pět. V Kralovci znamenal d'Arrest vedle háku a obláčků ještě 
dva malé přívěsky na západní a jeden na východní straně, a tyto zdají se dle popisu 
Struvova býti totožné s těmi, jež byly viděny v Lomži, s tím však rozdílem, že malé 
západní výstupky objevily se v Kralovci dvojnásobně, v Lomži jednoduše. 
Vzrůstání výstupků na západní straně a ubývání týchž na východní viděno bylo 
všude. Obzvláště byl to hákovitý výstupek s obláčkem, který poutal na sebe pozornost. 
V Rávelsberku obnášela dle pozorování Davesova výška háku 20 sekund, po zmizení 
slunce 45 obloukových sekund, ku konci zatmění nalezl Hind skoro 2 minuty, Dle 
měření S/ruvova se láž výška v průběhu 53 časových sekund změnila o 36“, v kte- 
rémžto čase východní protuberance buď načisto zmizely anebo na nejmenší zbytky uve- 
deny jsou. Zkrátka, vývod Brůmnowův, „že měsíc v pokroku zatmění východní protu- 
berance přikryl, co zatím zadní vždy více a více vystupovaly,“ skoro jednohlasně jest přijat. 
70 0 polarisací tvrdil jen ď'Abbadie, že ji viděl, avšak schází každé bližší udání o 
směru jejím, 
Zatmění roku 1851 tedy v celku potvrdilo pozorování Kutezyckého, vyvrátilo do- 
mnění, že proluberance jsou hory na měsíci (viditelné dvojnásobnou reflexí) nebo na 
slunci, a ukázalo, že tyto úkazy náležejí slunci. © rozličných hypothesích k vysvětlení 
