— 21 — 
zomichž | viděl jenom člyry; 45' délky. Jemu jedinému zdálo se, že pravidelná část 
koruny skládá se ze dvou kruhů rozdílné svěllosli a šířky (74 5.a 9.5). 
Dle zprávy Le Verrierovy 4 Tarrazony byla koruna; kteróu: teprva při nastoupení 
úplného zatmění zpozoroval, vždy bílého svělla, jehož mocnost se na blízku slunečního 
kotouče. velmi rychle měnila, Koruna byla čím dále lím mdlejší; až konečně ztrácela 
se, bez určitého obmezení v barvě nebes. Dr. Brulns, klerý vedle něho pozoroval, 
spatřil korunu již 30 s. před úplnoslí; dole jevila se širší než nahoře a na východ 
ukazovala dlouhý chomáč paprsků. Na Foucaultové kollodiem polřené skleněné, desce, 
která byla plnou minulu vyslavena, vzlahuje se koruna tak daleko, co by obnášel troj- 
násobný poloměr měsíčního kruhu. „Dle rozličných směrů svých poskytuje positivní a 
negativní změny mocnosli, které tvoří paprsky její záře. Jeden z nich, delší než ostatní, 
prodlužuje se až přes záři a zdá se právě z loho mísla vycházeti, kde na východním 
kraji měsíce nacházejí se výkrojky. 
<+Na příležící lithografii podáváme (zcela dole) obraz koruny, jak ji P. Secchi v De= 
sierlu prostým okem viděl. Vyjadřujeť se o -tom ve zprávě své takto: „Několik okamžení 
před: úplností znamenal jsem korunu. Lesk její byl z počátku jasnější na té slraně, 
kde slunce zmizelo, oslatně bylo světlo všude stejné a bez přestávek, pěkně stříbrobílé, 
a ubývalo ho postupmo od kraje měsíce až ke vzdálenosti asi poloměru měsíčního, 
Vuléto vzdálenosti měla koruna rozličné mezery, a široké chomáče paprsků vycházely 
z mí; na slraně hořejší byly delší a dosahovaly délky 1+ průměru měsícového, Na do- 
lejším konci viděl jsem jenom jeden takový chomáč paprsků. Po několik sekund skoumal 
jsem paprsky koruny Aragovským polariskopem, i spatřil jsem oba obrazy. jinak zbar- 
vené, ale tak, že prostřední část koruny. v obou obrazech jasně, bílá zůstávala, a že 
koruna ve dvou přímo se křižujících směrech prodloužena byla. Později zdály se mi 
paprsky koruny k hořejšku a dolejšku více prodloužené, i cenil jsem délku jejich na 
dva průměry slunce. Před koncem, úplnosli byla koruna jasnější na té straně, kde se 
mělo, slunce objevili, a po skončení úplnosti mohl jsem ji, slunce rukou zakryv,. ještě 
celých 45,s. viděli, V celku podobaly se paprsky koruny oněm, jaké při západu slunce 
vyšlehují z olvorů oblakových, Paprsky, které já viděl, byly přímo běžící, pan Cepeda 
ale, který skrz výlečný dalekohled pozoroval, tyrdí, že v nejjasnější čásli koruny viděl 
chomáč, paprsků, kleré byly zakřiveny a nahoře jako jelení parohy rozvětveny. Na 
fotografiích, nacházíme, více méně zřetelné, stopy koruny dle toho, byla-li deska delší 
neb. kralší čas vystavena, Část kraji slunečnímu nejbližší působila skoro okamžitě, jak 
bylo lze přesvědčili se na jedné fologralii, která náhodným olřesením nástroje ukazuje 
dyojitý obraz koruny., Na dvou. folograliích, učiněných v prostřední čas zatmění, nejeví 
se; koruna, dokola všude slejně široká, nýbrž užší okolo točen a širší okolo rovníka 
slunečního, kterýžto poslední směr docela rozdílný jest od směru dlouhých paprsků. 
Paprsky nezanechaly žádných slop ma desce za příčinou králkého jejího vystavení (10 až 
96.s.),“ | Aguillar popisuje svěllo koruny (v dalekohledu) co bílé a jemné, probrázděné 
čelnými pruhy barvy žlutavé (linte amarillento), jejichžlo lesk může porovnán býli jenom 
s bengalským plamenem, , Ujišťuje, že niklerak se neskládala ze dvou neb více soustřed- 
ních čáslí, nýbrž že světla jejího poslupmo ubývalo. Z ní, slejnou měrou ve všech 
částech, vypryskovaly v jistých vzdálenostech od sebe delší paprsky, dvakrát tak dlouhé 
jako zdánlivý průměr, měsíce.. Asi 40. stupňů od. nejzpodnějšího bodu. kotouče na 
14* 
