— A6 — 
se zase k němu nazpět. Nejvýše, skoro v nadhlavníku, vidíme (1) lesknoucí se protu- 
berancí, jejížto témě v té míře, jak měsíc pokračuje, nalevo a napravo se ohýbá, v po- 
době palmovníku (u Goldschmidia lustru, u Lespiaulta cylindru). Listí jest méně lesklé 
nežli kmen, který se dotýká kraje. Tloušťka kmene tohoto měří málem 1“, výška 1"5, 
(Warren a Goldschmidt viděli tyto protuberance několik minut před úplnoslí, a pak po 
úplnosti.) Odtud na východ spatřuje se (2) zkřivený odtržený oblak, který z počátku 
30“ od kraje odstával. (K severní straně ukazuje fotografie tohoto obláčku dva záhyby 
z vypuklosti k severu. Jest ku přiměřenému poloměru měsíce asi 60% nakloněn a 15 
dlouhý, měsíc při svém pohybu dotýká se ho, a poslední jeho kousek se skvěje jako 
naše pozemské oblaky na večerní obloze; barva jeho byla zřejmě růžová. (Tento oblak 
viděli také Goldschmidt, Lespiault, Petit, Le Verrier a Feilitasch.) © Patnáct stupňů 
dále na východ nalézá se na Rivabelloské fotografii protuberance, kterou tam: skrz 
dalekohled neviděli — na Desiertské nenalézá se nižádná.  Neviditelnost pro oko dala 
by se vysvětlili, kdybychom chtěli přijmouti, že fialové světlo protuberance bylo slabé, 
Mezi tímto pamětihodným výstupkem a oblakem viděti 89 dlouhý a £ vysoký pruh svě- 
Hlových oblaků. Podobný pruh (3) táhne:se — počítaje- od severního temene oblaku 
k východu — od 15. až do 78. stupně objemu měsícového, jehož délku Ismael Effendi 
brzo po začátku úplnosti na Moncayi cenil na 909. Z počátku jest velmi úzký, pak 
dosahuje výšky £ obloukové minuty, asi v prostředku vyskakuje v témě 3 vysoké, pak 
opět se úží a končí výstupkem 1“ vysokým, který má křivočárný obje a velmi se 
leskl. Pět stupňů od tohoto posledního místa jest obraz koruny velmi jasný a jeden 
chomáč paprskový k severu zahnut; — ještě o 149 dále nacházíme (4). protuberanci 
k severu zahnutou, 41“5 vysokou, užší k temenu, a velmi slabě svílící stopou se zmí= 
něným pruhem spojenou. (Onen výstupek, obzvláště ale zahnutou protuberanci, viděli 
na západních stanovištích Warren, Goldschmidt a Lespiault, na východních Seechi; 
Aguillar, Feililssch a Wallenberg.) — Protuberance (1) a oblak (2) zůstaly po celý 
čas úplnosti viditelny. — Na dolejším kraji viděti úzký pruh 1“ vysoký a 549 dlouhý, 
jenž končí ve špici k jihu zahnulou (5), která z počátku byla jen -0“5 vysoká a pak 
od měsíce zakryta, — jest to jedna z protuberancí, jež Wallenberg a Bianchi dole viděli. 
— Tři oblaky dole viděli jen Secchi a Aguillar, také se nalézají toliko na fotografiích 
Desieriských, scházejíce na Rivabelloských. — Na severozápadě, asi 40% od první pro- 
tuberance, nalézala se z počátku jenom špička 1 vysoká, která pak vzrostla na 4/, 
přijmoue podobu plachtové lodi, jejíž těleso měřilo 409 na objemu měsícovém. Na 
fotografii Desiertské nalézají se zde (6 a 1) dvě špičky. Jednu z „nichoviděli Bianchi 
a Bruhns, tento poslední ještě 6 m. po úplnosti. Ku, konci. objevil se. ma západním 
kraji onen 60 stupňů dlouhý, zoubkovaný pruh (8). ; 
Povážíme-li ustavičnou proměnlivost úkazu toho, jest fotografickými rotenýá totožnost, 
čilí abychom neřekli příliš mnoho, podobnost protuberancí, jak na jnapy a východním 
pomoří španělském viděny byly, postačilelně dokázána. 
i) Meteorologická pozorování. Snížení teploty bylo více méně šle znamenáno. 
Nejzajímavější jsou však pozorování, jež v. Desiertě vyvedl Botella s Melloniovým 
thermomultiplikatorem. Běh jehly byl v celku pravidelný, ukazovalať z počátku zatmění 
209, pak pořád méně; v čas úplnosti 09, a vrátila se, z počátku rychle, pak zvolna se 
pohybujíc, ku konci úplnosti zase na 20 stupňů. 
