— A8 — 
pouze optickým, zjevem. Samy červené lemy přecházejí, dle,vlastního svěděcbví !přívr— 
ženců topografické hypothese, z běla do. červena na začálku; a z červena do běla ku 
konci úplného zatmění, a netřeba, k. jich výkladu, přijímati červenou vrstvu oblaků, jeli- 
kož je optika dobře umí vysvětlili, Dívejme se. jenom, skrze dalekohled pozorně: ma 
kavku sedící na vzdáleném komíně, klerý zakrývá zapadající slunce, a spatříme tentýž 
úkaz. — Mimo proměnu barev: poskytuje pozorné studium letošních; pozorování“ ještě 
dvě námítky proti hypolhesi o oblacích : 1. znamenal Goldschmidi, že: jedna protuberance 
(zpodek lustru) na kraji měsícovém, v posledním okamžení své viditelnosti: čelila. ke 
středu měsíce, a nikoli ke středu slunce; 2. Lespiault. viděl, zevnitřní obrysy oblaku 
severovýchodního velmi ostře, kdežto zpodní jevily se poněkud neurčitými, Obojí tento 
úkaz „vysvětluje se jenom oplickou theorií. — Ale, fotografie, totožnost jejich'-(jak se 
tvrdí) „svědčí přece o, skutečné, objeklivní bytosti oblaků slunečních? — Ovšem, snad; 
a však byla již fotografována i vidma, ba koruna sama, — a působení proměnlivé vzdá- 
lenosti „měsíce od -rozličných stanovišť není tak veliké, aby docela zmařilo podobnost zjevu. 
A takto vidíme, že při tolikých snahách roku, 1860. vědomosli naše 0 -příčinách 
úkazů; úplná zatmění slunce provázejících, zdánlivě velmi málo, ba téměř. o nic, nejsou 
rozšířeny ; avšak již ta okolnost, že námítky obou stran ostřeji než dříve jsou formulo= 
vány, jest důležitá vydobytost přírodozpytu. (Stoupenci topografické hypolhese, která se 
deží „věci jednoduché, která však není nulná, musejí nám poskylnouli něco. lepšího nežli 
jest, vysvětlení věci neznámé jinou neznámou věcí — fysikové museji nám dáli vysvětlení 
nepolarisace protuberancí, viditelnosti koruny a protuberancí před úplnoslí a po ní, mo= 
cnosti světla jejího atd. — Široké pole domyslu, zkoušek a pozorování! Včas samélio 
zatmění, v několika ulapených minutách může jen skrovný materiál býti nashromážděn; 
k vědeckému, vyšelřování tento, krátký čas nestačí., Doufejme, že někdy Prozřetelnost 
dopřeje, lidskému duchu proniknouli ono tajemství; jež nám příroda tak: zřídka a jenom 
na několik okamžení odhaluje, 
Kterak se vývinují květní částky. seen 
Od Ladislava Čelakovského. ' yn 
(Dokončení.) i 
PEKA . ň " a 
Obr. 10. představuje“ začátky  kvělu 
kuklíkového (Geum „urbanum); jenž mezi 
růžovité náleží, Na; lůžku zprvu polókle= 
nutém „objevují se nejprvé lístky kališní, 
zároveň se lůžko vyhlubuje, až teprva, když 
už tvaru mískovilého dosáhlo, vypučí pod 
kruhem. kalichovým pět lupénků, korůn= 
ných ,, a posléze na stěnách. lé číše řady 
tyčinek po sobě. „Vidíme z toho, že zde 
níže k střednímu zpodu číše položená míslá 
1 Getm urbanum, kuklík shodují“ se s výše. položenými na“ lůžku 
kuželovitém; pozorování pak toho; že koruna a tyčinky teprva na kraji a vnitřní stěně 
