— 236 — 
„vápenatý;: což „dělá 615% ktomu ztráta: při: pálení; 6:70:%, „dle, toho! obsahuje tento 
čedič, ve 100, dílech:jen ještě 87:15;%, původní své hmoty, a v ostatku: se: patrně: jeví 
rušící vliv sil přírodních. Sdělenáranalysa u spojení: s poměrnou tíží podává, nevývratný 
důkaz. o, podstatě; horniny; jenž se stane tím patrnějším, sdělíme=li některé analýsy po- 
dobných hornim, „Tak obsahuje s, HU ký 
l čedič Kuněličký č. z: mě i Jiěí č, z Hory Věšťanské ) 
jl kysličníku. železitého.. 1861, 39412640; s 00681, TT 
rů pb hlinitéhou  4123;0048:80, uslsk Jro4al480; 51" sklé sad 753 
sj m úápenatého ún 5,420; 40 61096414 asd Oz, 
yo umagnesiovéhoj.z 4059; 0 D2 78k yl = 
k 4 manganatého:.c1i 0175; zsz 10V74, 19 7) late 
abzajší ; pip dlane ddsdy RBWnátoK. a návszslzny KRBU 
ztráty přispálení:oíd uodlo4 9Býp bu s ša (880,44 eel16:9659 
„kyseliny kostečnáva 61,51 10883 14 abs O76,soigpýs sono O god 
léty úhličné(ybjy supa 220 eso dliřeňiboj dani 040,4 
křemičné 1; :=014142003x3163l, 4 aby AO z pěn iě | OB HŘÍ 
dělá 10024, 10098, 100:68.: 
a zde se „všecko železo co kysličník železitý počítá (Fe, 0;), a jelikož velká část, 
. v třetí hornině, všecko co oxydul (Fe 0), přichází, ukazují analysy nadbyt., 
„„Čedič,z Vlčí Hory u Černošína je barvy tmavě šedozelené ;a nesmírným množstvím 
drobných bublinek prostoupen; tak že se naskrze škváře podobá. Porfyrického „rázu 
mu „mimoto dodávají, četné a velké hraně jinorazu čedičového, jež jsou. jakousi jasně 
modrou látkou ; (snad fosfatem železnatým) v tenké vrstvě potaženy.“ Na prášek: roz- 
bitý má:baryu špinavě červenou, cihlovou. Při porovnání těchto. tří čedičů, jež. mají 
tak; rozdilné a nápadně se lišící fysikalní vlastnosti, shledá „každý s nemalým podíve- 
ním;; že ;—. výjmeme-li malé odchylky, jež sé často i při opětované analyse téže: látky 
vyskyjují — jsou ve pváje Kěebíéě Alběení dám intežné a stešná podstakyy ohe 
pro ně charakteristické be Tak má lak náš čedič, v sobě více železa, a méně 
kysličníku hlinitého než Kunětický, což se přítomností magnetovce vysvětluje; rovněž 
pocházejí rozdíly v alkaliích atd. od místní převahy toho neb onoho uerostu,, Nejchudší 
na alkalie je čedič Černošínský, neb má nad míru mnoho jinorazu v sobě; nejbohatší 
na ně je zas Kunětický, v němž nerosty živcovité převládají. Rovněž vysvitá, že všecky 
naše čediče jsou již více méně lučebnými účinky sil přírodních porušené a od své pů- 
vodní podstaty vzdálené, neb ztráta při pálení je všude. dosti značná a též kyselina uhličná 
se skoro všude vyskytuje, tak že původní, neporušená hmota obnáší 87:15, 90:06, a 
96:709,.. Nejméně porušen je škvárovilý, tuze vzdorující čedič Černošínský. Kyselina 
kostečná je ve všech těchto čedičích skoro; v,stejném „množství obsažena, jí se musí 
z části přičítat úrodnost půdy, z těchto hornin zvětráním povstalé; pocházíť pak nejspíše 
z malého množství apatitu, buď v základní hmotě nebo, v drobných hraních přimíseného. 
—, Zvláštní postavení zde zaujímá kamení z Hory Věšťanské u Trmice (Tůrmitz), ktéré je 
ve.'svých fysikalických vlastnostech nád míru podobné Kunětickému, a bylo za podobnou 
specialitu: považováno. Má poměrnou tíži 2:526—2546 a zcela znělcový habitus, po- 
hřešují se však v něm nerosty, obyčejně v znělci bytující. Analysa nýní ukázala, že 
