— 237 — 
to,jnení leč: znělec; dlesvelkého množství kyseliny: křémičné“ a kýsličníku: hlinitého; Jakož; 
i dle menšího mmožství železa a vápna. T zde poskytla analysa lučebná neomylný pro- 
středek k ustanovení a vřadění velmi problematické horniny. © 
Čedič Kunětický a' onen z couku dle blízkého sousedství svého a nepochybné 
vnitřní soúvislosti u svém vystoupení překvapují příkrým zevnějším rozdílem: Poměrná 
líže u Kunětického je 2:406—2518, u Spojilského 2924, barva onoho: je světle šedá 
nel šedozeléná, tohoto temná, hnědozelená až čérnavá, onen obsahuje množství zeolilhů 
a vápence, tento zás olivín a magnetovec; onomu naskrze chybící. Kunělický čedič 
v- mohútném skalnatém hřbetě z útrob země vynikl; a Spojilský čedič toliko dovedl 
kryjící jej vrstvy: poněkud pozvednouti a jen ku skrovné rozsáhlosli se vyvinul; onen 
vystoupil co žhavá hustá tekutina, tento také v žhavém stavu, ale již značně utuhlý a 
mnohem -méně aggressivní, onen konečně je složení hrubě deskovilého a tento sloupo- 
vého. Již při rozbilí těchto hornin na prášek mizí neshody a prášky se již jen svou 
tíží rozeznávají, jsouce oba jasně šedozelené. « Pří chemickém rozboru zmizí ty neshody 
dokonce; a obě horniny -se nám vidí být toliko jednoho původu a jedné podstaty, jež 
náhodnými poměry při vysloupění svém tak různého zevnějšku dosáhly. Rozdíly u jedno- 
tlivých látek se naskylující musí se přičítat skupení nerostů, zevnějšími poměry podmí= 
nčhému.  Kunělický čedič je bohat ha živce, tož na nerosty“ mnoho kyseliný křemičné 
obsahující, Spojilský Zase mnoho magnetovce obsahuje, pročež kysličník hlinitý vedlé 
železa do pozadí ustupuje. V Spojilském čediči je mnoho jinorazů ra Kysiičník vápenatý 
bohatých, Kunětický zas více alkalií a méně vody obsahuje. Kyselina uhličná a kostečná 
v obou si drží rovnováhu. Konečně má Kunělický čedič v sobě skrovné částky tilanu, 
fluoru, lilhionu, chloru a síry, Spojilský zase značné stopy mědi a cínu. Kunělický čedič 
vystoupil na povrch země ještě nedotvořen, a proto má tolik různých odrůd, Spojilský 
zas můsel být již uslálen a ukončen, neboť je v Labi, kde snad s vodou se setkaly a 
jinde, kde pouze s náplavem zápasil, přece vždy stejných vlastností, Musíme tedy oba če- 
dičé míl za výstřelky jednoho podzemního ohniska, za sourodé, byť i né současné vý- 
jevy, jež po odchodu ze společného středu teprv působením náhodných okolností se 
samostalně přetvořily a změnily. 4 
Zdržev se poněkud u loholo geologického úkazu, chci ještě několika slový 
porušení čediče na couku vzduchem a vodou popsali, Porušení vzduchem se děje veliiti 
pomalu, nejdřív je porušen olivín a magnelovec, jehož vypadáním ostatní hmota pevností 
pozbývá, stané se drobivou, až konečně i jinoraz podlehne a kámen se na hrubou čer- 
venou hlínu rozdrobí, v níž: jsou jednotlivé lístky slídy a hroně jinorazu rožtroušeny. 
Y Labi ale u přítomností mohútné síly vody to jinak dopadá. Kamení se nerozpádá, 
nýbrž poslupmo promokvává; až vodá celou himotu pronikne. Pak je barvy světlejší 
než původní, a obsahuje množství černých hraní a nepravidelných tvarů (jinořázů), 
vláknité kusy augitu, kulaté přižloutlé pecky vápence, lesknavé lístky slídy a červené 
skvrny, po mágnelovci zbylé. Pak nabývá rázu mandlovcovitého, ba skoro slepenkovitého, 
kterýž je jen novou tvářností tohoto kamení, které ještě ve své zkáze si tak zvláštním 
spůsobem počíná. To bude as vše, ča je 0 "nm Spojilského Ao — P- 
zpvsta a a oj 
st 
