= A8 
Popsání hlavních druhů mravenců v Čechách. žijicích, 
s ohlédém na hosti u nás dosud v mráveništích nalezené. 
Od E. Lokaje. 
Popsav v prvním svazku letošní Živy život mravenců, přikročím nyní k popsání 
mravence samého, jakož i druhů u nás žijících. A 
Mravenci tvoří čeleď hmyzů žilnokřídlých (Hymenoptera), kteří mají 4 křídla stejné 
podstaty, žilnatá, nahá, čelisti volné,“ a proměňování dokonalé. Mimo tyto všeobecné 
známky žilnokřidlých mají mravencí: tykadla zlomená, břicho K'hrudi stopkou: připev= 
něné; nohy s jedním kroužkem mezi kyčlem a stehnem; a zvláštní rozdělení žeber čili 
žilek: křídělních co: znaky, jimiž se od oněch liší. : 
Tělo mravence skládá se z hlavy, hrudi, stopky, břicha, šesti nohou, a usamce 
a samičky ze člyr křídel. 
Hlava jest více méně kulatá, někdy, troj= i pětihraná, málo vypouchlá „ v-zadu 
zakulacená „neb vykrojená. Na povrchu hlavy; od huby rýhou oddělen, nalézá -se štít 
(elypeus):, za límto leží obyčejně vyznačená plocha“ čelní trojhraná (area frontalis), za 
kteroupo obou, stranách nazad lištny čelní (laminae frontales) se táhnou, pod kterými 
v.jámkách tykadla upevněna jsou. Tato sestávají ze dvou kusů: z prvního dlouhého článku 
(scapus), jejž násadkou nazvu, a z druhého, na tento nasazeného, ke konci tlustšího 
dílu. (funiculus), který u dělníků a: samiček z desíti neb jedenácti, u samců z- dvanácti 
článků složen. jest, Tento provázkem nazývám. Za polem čelním mezi lištnami. je čelo, 
které, znenáhla do temene přechází. Na temeně nalézáme u samců a samiček vždy,: u 
dělníků někdy tři v lrojhran postavená očka jednoduchá (ocelli), kdežto oči pravé, slo- 
žené, po, obou stranách hlavy leží. Zpodní část hlavy za kruhovitým výřezem, v kterém 
kusadla se. nalézají, jmenuje se hrdlo (gula). Huba se skládá z hořejšího pysku abrum), 
dvou ;čelistí, hořejších (mandibulae), dvou dolejších (maxillae) a z dolejšího pysku (lábium). 
Hořejší pysk leží pod štítem, jest širší než delší, na kraji v prostřed vyříznutý. Pod 
pyskem, hořejším jsou upevněny kusadla čili čelisti hořejší.. Jsou silné a vyvinuté, na 
konci obyčejně širší než základně, tak že konec tvoří trojhranou. plochu, Zevnější 
hrana je okrouhlá, vnitřní hořejší zoubkovaná, zpodní trochu vykrojená. Jen u málo 
druhů, jako u Polyergus, jsou kusadla dlouhá, srpovitě ohnutá, špičatá. Dolejší čelist 
se, skládá z třech dílů čelistních, a z makadla, kleré mezi středním a posledním dílem 
čelisti zasazené ;z jednoho až ze šesti článků sestává. Dolejší pysk jest složen z: brady 
okroublé, zrohového pysku formy klínovité, z makadel dvou= neb čtyrčlánkových, a z velmi 
malého měkkého, jazyku. 
Hruď je složena. ze šesti kusů, třech hořejších, kleré tvoří hřbet, a třech dolejších, 
prsa; tvořících, Z hořejších první, největší, tenkým koncem k:hlavě připevněné, jest 
předohřbetí (pronolum), kdežto druhý díl, středohřbetí (mesonotum), obyčejně jem. širší 
kruh tvořívá, Třetí část, zadohřbetí (melanotum), mívá obyčejně čtyry stěny: hořejší, 
která tvoří pokračování hřbetu, zadní, někdy k první kolmo postavenou, a dvě: stranní 
plochy; za, kterými nahoře, -kde se z hořejší a zadní plochou stýkají, „velmi: často dva 
zoubky neb trny se nalézají.  Těmlo třem částkám hřbetu naproti leží dole předoprsí 
(prosternum), středoprsí (mesoslernum) a zadoprsí (metaslernum), ku kterému každému 
dvě nohy připevněny jsou. 
