=< HB = 
tového (Magisterium Bismuthi) a vaří se to. Čiře bílá sůl vismutová sešediví, ano i dle 
mocnosti cukru zčerná, když bylo cukru v moči. I při tomto skoumání musí se bílko- 
vina nahodilá odstranili. 
c) Zkoušení draslem. 
Trubka skoumací se naplní na polo močem, přidá se něvo drasla leptavého a 
zahřeje se to. Když je cukru v moči, dostává žlutou až i brunatně červenou barvu. 
Když jen tak málo cukru v moči, že se nedá přímo vyšetřili, musí se moč odkou- 
řiti, zbytek líhem vytáhnouti, a když se líh odpařil, tato líhová vytaženina spůsoby nahoře 
uvedenými skoumati. Ještě citlivější jest následující postupování: Smísí se ve vysoké 
válcovité nádobě skleněné asi 20—30. krychlových centimetrů s osmerým množstvím 
prostého líhu a přidá se jeden krychlový centimetr nejsilnějšího louhu draslového; tato 
smíšenina nechá se 12—24 hodin pokrytá usláli, © Vyskytnou se na stěnách skleněné 
krystaly drasla cukrového, nyní se tekutina odleje, trochem líhu vypere, krystaly se 
nechají něco vysušiti, rozpustí se ve vodě a skoumají se třemi sprvu udanými spůsoby. 
Kalokrevnosti. 
XII. Kalokrevnost šlučová. Žlučokrevnost. Gallendyscrasie. 
Jelikož části žluče se nenacházejí v krvi utvořené, anobrž žluč teprva v játrech 
pomocí jaterních buněk, ležících mezi vlasečnicemi vrátnice (vena portarum) a průchodky 
žlučními, z jednotných částí krvi vrátnicové (tuku, cukru, haematinu, buněk krevních atd.) 
povstává, musela by se žluč aneb jednolné její části teprva pak v krvi nalézati, když by 
už ulvořená žluč zase v krev přešla, tudíž při rušeném vyměšování aneb při zastaveném 
odměšování.. Musela by se v krvi samé a jmenovitě ve vrátničné krvi i z dalších částic 
žlučních utvořovati žluč, samovolná žlučokrevnost. 
Není dosud rozhodnuto, zdali při vstřebání žluče její dvě podstatné části, totiž 
smůlovitá (sůl salajková kyseliny glykocholové) aneb barvivá (barvivo žlučné) nezměněné 
v krev přecházejí, aneb zdali se teprva zde rozkládají. 
Kalokrevnost z barviva žlučného pocházející by se mohla pojmenovali žloutenkovou (in- 
terickou), a z tak zvané hmoty žlučné (bilinu) povstávající šlučokrevností vlastní (cholaemií). 
a) Kalokrewnost žloutenková, jíž význačnou známkou žloutenka (icterus, Gelb- 
„Sucht) jest, bývá jen druhotnou a pochází nejvíce z porušeného vyměšování žluče ná- 
sledkem zacpání aneb stištění průchodů žlučných. 
+- Příznaky její jsou: žlutá barva spojovky oční a kůže, přecházející ze světlé citro- 
nové žlutosti až k hnědé ba i k začernalé (icterus viridis, melas s. niger, melanicterus) ; 
hnědý neb začernalý moč, držící v sobě jen barvivo žlučné, bile neb šedivě dehtovité 
bezžlučné lejno, bylo-li by vyměšování žluče úplně zamezeno. Někdy vidí žloutenkář 
všecky předměty žluté, a pot, slina ba i druhé tekutiny v těle žlutost na se přibírají. 
K těmto příznakům se přidávají obyčejně porušené trávení (nedostatek chtíče k jídlu, 
špatná neb hořká chuť, tlačení v žaludku, těžkosti od žaludku atd.), jakož i mírné pří- 
znaky mozkové (zaujatost hlavy, pocit umdlelosti, nepokojné spaní, nevrlost mysli) a 
místní v okolí jater se jevící stálé nepravidelné pocity, aneb i makavé naduřeniny, 
