DOMÁCÍ LÉKAŘ 
Číslo 18. 
Pouštění krve žilou. 
Motto: Kdo by krev žilami pouštěl, ten 
by se z dobré krve loupil. 
Hynek Krabice z Vaitmile v Regimentu zdraví. 
V Praze 1536. 
Posud se nezdá otázka rozřešena, zdali se člověku nemocnému krve ubírati má; 
aby se mu k zdraví dopomohlo. Že za starých časů, kde se každá choroba na: jakési 
hnilotě veškeré krve zakládala, této shnilé a zkažené krve se ubíralo, nezdá se býti 
právě tak pravdě odporné, ačkoliv už tenkráte stávalo zkušených a věhlasných lékařů; 
kteří proti ubírání krve se zpouzeli. Neboť což by bylo platno něco krve ubrati, kdežto 
by mnohem větší část v těle pozůstalé přece jen zkažena byla? 
Člověk dorostlý má 28—30 liber krve; když se jí ku př. dvě neb tři libry odeberou, 
pak přece 25—27 liber v těle pozůstane, jakých medle lato krev dále musí nesnází 
působili? Z toho patrno, že i dle náhledů nejstarší i staré školy pouštění krve se ne- 
dalo odůvodnili. Což teprva za naší doby, když jsme se přesvědčili, že záněty a tak 
nazvané mrtvice nepocházejí z přílišnosli krevní, nýbrž spíše z krve vodnalé, z krve vy- 
ohudlé a nejúčinnějších svých částí zbavené? 
A přece obecenstvo ještě na takových převrácených náhledech lpí a od svědo- 
mitého a rozumného lékaře žádá, aby se všeho rozumu vzdal a žílu sekal, Myslím, že 
vinu toho nesvědomilí a nevědomí lékařové v plné míře nesou. Chci to zkušenostmi 
z vlastního života lékařského odůvodnili. 
Když jsem v letech 1839—1844 lékařství ve Vídni studoval a tamléž doktorát 
udělal, byl nynější professor klinický Škoda první, jenž stav se za mé doby primarem 
na prsním oddělení, záněty a podobné choroby plic bez pouštění krve léčil. Do- 
nesla se proti němu od několika primárů, ne ode všech, žaloba ku vládě na 80 arších 
sepsaná, ve které velmi obšírně provedeno bylo, že tolik a tolik lidí zabil, kteří by po 
tu dobu mohli živi býti, kdyby se jim bylo krve náležitě odňalo. 
Nynějšímu professovu Škodově nezbývalo nic jiného než statisticky se zodpovídati. 
Z protokolů sekcí těla lidského se seznalo, mnoho-li lidí pánům, kteří pouštěli, na zánět 
plícní umřelo, a tu se dokázalo, že jich mnohem více na zapálení plic umírá, když se 
žilou pouští, Ovšem že ti páni ani nevěděli, kdy zánět plícní k smrli vede a kdy ne, 
jelikož perkussi a auskultací docela neznali. 
2 
