— PB = 
berkulích jater, sleziny, ledvin, ano i v mnohých tuberkulosích žláz mizničných, tak na- 
zvaných krticích (skrofulosi). 
4.  Tuberkulose několika určitých ústrojů jsou téměř stále původně spojeny, aneb 
se v brzku k sobě přidružují. Příklady toho jsou kromě spojení tuberkulí, žláz mizni- 
čných s tuberkulemi ústrojů, v nichž tyto žlázy se nacházejí, následující: tuberkule mozku 
se pojí s tuberkulemi žláz mizničných; luberkule varlat, žlázy předstojné a míšků chá- 
mových s tuberkulosí soustavy močové; tuberkule sleziny neb nadledvin s tuberkulemi 
žláz mizničných; tuberkule vejcovodů a dělohy s tuberkulemi pobřišnice; tuberkule plic 
s tuberkulemi střev a chřtánu. 
5. Druhotné tuberkulose se přidružují dle dosti stálých pravidel k jistým už stá- 
vajícím tuberkulosím. Tak jest pro všecky druhotné tuberkulose všeobecným základním 
ohniskem tuberkulose plic neb tuberkulose jistých žláz mizničných. Tuberkulose blán 
syrovatečných se přidružuje k tuberkulosi ústrojů, které potahují a pokrývají, tuberku- 
lose soustavy močové k tuberkulosi soustavy rozplemeňovací atd. 
6. V každém ústroji má tuberkulose dosti stálé, zvláště když se přes příliš 
prudce nevyvinuje, snadno dokazatelné místo, to jest, v každém ústroji bývá přede vším 
určitý oddíl tuberkulemi zachvácen. Jak známo, bývá v plících původním sídlem tuber- 
kulí.ostří, totiž hořejší třetina hořejších laloků; na omozečnici (pia meninx) část její, která 
zpodek mozku od křižovatek nervů zrakových až k mostu Varolovu a miše prodloužené 
obíhá a až do jámy Sylviovy zabíhá; v mozku samém hmota šedivá a části nejblíže 
k ní přiléhající, a na kostech, pichové kosti a části jich; na sliznici střevní část nej= 
dolejšího střeva tenkého; na sliznici chřlánové část pokrývající sval příčný hlasivky; 
na varleti nadvarle; v soustavě rodicí sliznice vejcovody a dno dělohy. 
7. Taktéž jsou, ačkoliv je jich po skrovnu, přece nápadná ohraničení, kteráž 
pokračující vyvinování se tuberkulí ve svém rozšiřování nachází; tak na př. tuberkulose 
chřtánu se téměř nikdy nerozšiřuje na požerák, tuberkulose dělohy sotva kdy překra- 
čuje ústí vnitřní a nezasahuje nikdy hrdlo dělohy a pochvu. 
Tuberkule se vyvinují až do nejvyššího kmetčího věku, zvlášť ale v panickém a 
mužském, za to však nikdy v zárodku, a ještě ani u kojenců nebývají. 
Tuberkulose velmi obyčejně usmrcují, a sice zkracujíce zábyvy ústrojů, obrňujíce 
ústroj zachvácený přílišným vyvinováním, porušujíce vředovitě pletivo; v rychlém vývoji 
s příznaky rozmíšení krve. 
Zahojení se tuberkule jde před se mnohým a rozdílným spůsobem, a sice zakr= 
sáním, zkřidovatěním, jakož i vyvržením obměklého tuberkule. Však nemají co místní 
pochody hojivé žádnou cenu pro jednotníka nemocného, když by při tom tvoření se 
nových tuberkulí se nezastavilo. 
Jelikož úplné vystřebání tuberkulí sotva kdy místa míti může; tudíž zkřidovatění 
tuberkule nám představuje nejjednodušší běh zahojení, Zahojení pomocí vyvržení změk- 
lého tuberkule jest předešlému vyhojení podřízeno; neboť jakožto složený běh, který 
jen pomocí vředovité ztráty pletiv se provésti dá, v takovémto poměru stojí k zkřido- 
vatění, jako odstranění cízí, do těla vniklé hmoty, které by se jen vředovitým pocho- 
dem, snadno k vysílení vedoucím, uskutečniti dalo, k vpouzdření jejímu by se tato hmota 
tělu neškodnou stala. 
Zahojení vředu tuberkulového se děje jen šrámem mozolovitým a svíravým. 
===- 
