Ja 
dna prý zachvacuje alespoň z počátku více silné a krevnaté osoby, hostec zase osláblé ; 
dna jest nejvíce zděděna, hostec zase ne; příčinou dny že prý jest dobré a pohodlné 
živobylí, hostec že povstává nejvíce z nasluzení; dnu předcházejí po delší čas příznaky 
nestravitelnosti, čehož u hoslce není; dna zachvacuje jen malé klouby, hostec větší; 
dnou bývá jen jeden kloub zachvácen, hosteem hned několik; v obou chorobách jest 
kloub zardělý, oteklý a boleslen, předce však ve dně jest bolest obyčejně prudší, za- 
rdělost a otok větší nežli v hostcis ve dně jest kůže okolokloubní opuchlá a slupuje se 
později, čehož v hostci nebývá; ve dně bývá horečka poměrná k místnímu zánětu, 
v hoslci však silnější nežli by se z místního ulrpení soudili dalo; ve dně jsou metastase 
velmi řídké, a když se obracuje dna, zachvacuje úslroje břišní neb mozek, za lo však 
s hostcem kloubním bývá obyčejně spojeno utrpení srdce.  Nejhlavnější však rozdíl mezi 
oběma chorobama slanoví přítomnost velice rozhojněné kyseliny močové © krvi dnavých, 
kdežto u hostečných osob jen pamálky po ní se nalézají. 
Za příznaky hostce se drží i lak nazvané hoslečné bolesti, k nimž se přidružují 
záněly v uvedených zprvu částech s hojnými kysele zapáchajícími poty, též i s potni- 
čkami (Frieselbildune) a močem oplývajícím kyselinou močovou a tvořícím ssedlinu barvy 
hrudkové. Příznaky tyto míslní v hostci rychlém se spojují s hořečkou někdy velmi 
prudkou, a zanikají s ní, nepozůstavivše po sobě žádných patrných proměn, kdežto zase 
o hosici počasném místní bezhorečně ulrpení v trvalé neodstranitelné proměny zapá- 
lených částí přechází, jako jsou ztvrdliny a vyrostliny koslí, úbyt chrustavek, mozolna= 
tosti kůže, skrčení údů, myšky kloubní, neuromy, vodnatosti kloubní, úbyt a obrna svalů atd. 
V nejčastější spojení s rychlým hostcem vchází zánět osrdce a nitroblány srdce, 
v něco vzácnější a řidší zánět pohrudice a sleziny. 
Při léčení hosice se musí hleděti jako ve dně nejdřív na odstranění a ulevení 
místního utrpení, a pak na opravené hrve a zavedení v pořádek činnosli kožní. V zá- 
chvatu hoslcovém dostačuje poklid a mírné teplo k umírnění bolesti; v silných a prud- 
kých bolestech se mírní opiem a morfiem. Kromě záchvatů aneb v počasném hostci 
musí se zvláště k činnosli kůže přihlíželi, by lázněmi teplými povlovně v chladné a stu- 
dené přecházejícími a podobným oděvem se tužila: parní lázně jsou nejhlavnějším 
léčivem. Na opravení krve má se palřičnou potravou, vzduchem zdravým, takým též oby- 
- dlím, světlem a teplotou, správným vy- a odměšováním účinkovati. Pozůstalé vady se 
nedají obyčejnými a obvyklými léky odstranili, ovšem že patřičným, činným a trpným 
tělocvikem poněkud snesitelnějšími učinili. 
Proti hostci se vychvalují od praktických lékařů, velmi se spolehajících na účinek 
léků, nejrozmanitější spůsoby léčení, z nichž některé od svých ctitelů až do nebes jsou 
vynášeny, od jiných zase, kteří své léčení nade všecko velebí, až do pekel bývají za- 
traceny, a za velmi škodlivé a záhubné vyhlašovány. Spůsoby léčení jsou následující: 
Tak nazvané prolizánětné (antiflogistické), spojené s polivým (diaphoretickým) a diure- 
tickým (močovým); těkavá zpryštidla (vesikatory) od Dechillyho upotřebené; časté a silné 
pouštění krve, dle Bouillauda; podkožní bodení dle Guerina; hnětení a bušení dle Lepel- 
ketiera; velké dávky chininu 16—32 granů denně dle Legrouxa; dávivého kamene, ledku 
© neb sanylru 2—4 loty denně, jako Martin-Solon dával; ocún, náprstník (digitalis), opium 
ve velikých dávkách, oměj, mořská cibule (scilla), sublimat (několik granů denně), kalomel, 
