— 65 = 
můžeme. představiti klepajíce na stehno. Nedají se tedy libové, vzduch v sobě medržící 
ústroje, jako jsou. játra, slezina, ledyina, zjatrnělé neb stištěním; úplně vzduchu zbavené 
plíce a tekutiny po hlaholu poklepem spůsobeném od sebe rozeznati. Tvrdá jálra nevy- 
dávají jiný hlahol než měkká, tvrdá slezina taktéž ne jiný než měkká, leda by v těchlo 
ústrojích spekliny vápenné aneb. zkostnatělosti se nacházely; taktéž krev nedává jiný 
hlahol než hnis, voda atd, 
Chceme-li se © tom přesvědčili, vyřízněme jálra, slezinu, ledviny, srdce, zjatrnělé 
neb stištěním úplně vzduchu zbavené plíce z mrtvoly, dejme tyto ústroje na podkladek, 
jenž by při klepání na ně spolu nezněl, a nyní ať se klepe na ústroje tyto buď bezpo- 
středně aneb pomocí klepátka. Tekutiny taktéž mnoho-li libo se dá na podstavek, jenž 
by spolu nezněl, a klepe se na ni pomocí klepátka, které však na povrch tekutiny úplně 
musí přiléhati. 
4 Tento-na všech lěchto tělesích vydobylý hlahol jest sotva slyšitelný, nemá zvuku, 
žádné určilé výšky, tak nazvané hlaholové, žádné barvy atd. 
Kosti a chrupavky dávají při bezprostředném poklepu zvláštní hlahol; klepáme-li však 
na kosti libovinou obklopené, jest jich hlahol málo slyšitelný, a docela mizí, jak by 
Vrstva liboviny byla něco mocnější. 
Každý hlahol, jejž klepáním na hruď neb břicho vydobýváme a jenž se různí od 
hlaholu stehna neb kosti, pochází od vzduchu neb plynu nahromaděném v dutině hrudní 
neb břišní, 
Libové části stěny hrudní by musely býti přes příliš nataženy, aby měly jiný hlahol 
vydali, nežli libové části všeobecně vydávají; totéž plalí o stěnách břišních, jak se 
můžeme snadně na mrtvolách přesvědčili. Hlahol žeber slyšíme jen velmi zřídka u velmi 
hubených lidí, častěji však hlahol kosti prsní a kostí klíčkových. Játra, slezina, srdce, 
ledviny, krev, voda atd., z nichž jde při bezprostředečném klepání úplně temný hlahol, 
nebo téměř žádný nepovslává, nebudou uvnitř dutiny hrudní a břišní též zníti, když se 
na stěnu hrudní neb břišní klepati bude. Blány střev a žaludku musely by též býti 
neobyčejně napnuté, kdyby měly při klepání ze sebe hlaholu vydávati. "Totéž platí o 
libovině plícní. 
© Rozličnosti hlaholu míst, pod nimiž leží játra, slezina, srdce, plíce, žaludek atd., 
nezakládají se na zvláštním hlaholu těchto ústrojů, nýbrž pocházejí z rozdílnosti v množ- 
ství, rozdělení, napnutí atd. obsaženého vzduchu, a z rozdílnosti udeření, kteréž se kle- 
páním na vzduch vykonali může. 
„© „Neslává žádného zvláštního tónu jater, sleziny, srdce, plic, žaludku atd.; hlahol 
z místa, „pod nímž plíce jsou položeny, může se rovnali hlaholu pocházejícímu z mísla, 
kde játra leží. 
+ Rozdílnosti hlaholu spůsobeného poklepem na dutinu hrudní a břišní nedají se 
W řadu větší neb menší mocnosti uvésti; spíše jsme přinucení přijmouti člyry rozličné 
šady od vělší k menší mocnosli, a sice 
4. od plného hlaholu k prázdnému, 
ou 2. od jasného k temnému, 
703 0d dulého k nedutému, 
4. od vysokého k hlubokému. 
3 + 
