— 06 = 
Plný hlahol poklepní může býti jasný neb ztemnělý, dutý neb nedutý, vysoký neb 
hluboký; taktéž jest i prázdný hlahol, jak se při bližším pozorování zřejmě udá. 
První řada. Od plného blaholu k prázdnému. 
Není to mocnost a síla hlaholu, z které bychom mohli uzavírati na velkost a 
rozsáhlost znějícího tělesa. Veliký zvon i nejtišším šuměním dává svou rozsáhlost po- 
znati, kdežto nejhlasitějším a nejsilnějším zněním malého zvonce se nedáme co do jeho 
maličkosti oklamati, Též i z výšky hlaholní neuzavíráme na velkost znícího tělesa. 
Posud není všeobecně platného výrazu k označení rozličností hlaholních, z nichž 
bychom mohli rozsáhlost znícího tělesa posouditi.  Nejvhodněji se upotřebuje u hlasu a 
hudebních nástrojů slova „plný hlahol.“ Když se na rozličná místa hrudi neb břicha 
stejnou silou klepe, shledává se, že na některých místech jakoby déle nadržoval, a 
jakoby přes rozsáhlejší prostor byl rozšířen nežli na jiných. První druh hlaholu se 
nazývá plný, druhý méně plný neb prázdný. 
Poyrchně ležící ne přes příliš rozsáhlá doupnatost v plicích, která jest shuštěnou 
dužninou obklopena, dává hlahol poklepní, jenž dosti zřejmě slyšitelný, proto ale přece 
prázdný jest. Vzduchem neb plyny naplněný žaludek dává hlahol plný, tenké střevo 
hlahol prázdný. Přece se nevydobude u rozličných jednotníků na hrudi stejně plného 
hlaholu, byť i rozsáhlost plic a množství obsaženého vzduchu byly tytéž. Neboť povaha 
stěny hrudní nepotřebuje býti ta sama. Čím ohebnější hrudní stěna, tím mocněji účin- 
kuje udeření na obsažený v plících vzduch, a tento ve větší rozsáhlosti zachvívá, kdežto 
při neustoupavé stěně hrudní sotva nejbližší vrstva vzduchová ku znění se přivádí, , 
Když se na vyňalé z mrtvoly části plic neb střev klepe, přesvědčí se každý snadno, 
že jest nemožno z rozličně plného hlaholu jen sblíženě uzavírali na velikost plic neb 
šířku střev. Jen z větších rozdílů mezi plným a prázdným hlaholem můžeme si tvořili 
určitý rozsudek. "Taktéž to musí býti, když tyto ústroje uvnitř těla znějí. Plný hlahol 
na hrudi neb na břiše značí, že pod místem, na němž se klepalo, v prostoru, jenž by 
alespoň několik palců ve všech průměrech obnášel, vzduch obsažen jest. Docela prázdný 
hlahol, jenž se hlaholu na stěně vydobytému podobá, poukazuje na to, že v prostoru 
pod místem, na němž se klepalo, není ani vzduchu ani plynů, nýbrž že je tam tekutina 
nebo vzduchoprázdné libové části. 
Množství tekutiny, jakéhož zapotřebí, aby hlahol na určitém místě hrudi neb břicha 
hlaholu stehennímu se podobal, řídí se dle ohebnosti stěny hrudní neb břišní na místě, 
kde se klepalo, a dle povahy prostoru za tekutinou se nalézajícího. Čím ohebnější pro- 
klepané místo, tím snadněji proniká zatřesení vrstvou tekutiny, pod proklepaným místem 
se nacházející, do prostoru za tekutinou neb okolím jejím jsoucího, vzduchem naplněného, 
a tento dává tím silnější a hlasitější hlahol, čím je rozsáhlejší. 
Úplně prázdný hlahol poklepní — hláhol stehenní — na ohebném místě stěny hrudní 
neb břišní ukazuje, že na několik palců do hloubky a na jeden palec neb několik palců 
v okolí není žádného vzduchu. Přesvědčiti se o tom můžeme následujícím spůsobém. 
Ponoří-li se část plic neb střev vzduch obsahující do vody; a klepá-li se pomocí kle- 
pátka na povrch vody, jest hlahol plic neb střev ještě slyšitelný, byť i tyto částky asi 
šest palců v hloubi byly pod vodou. Čím více se k povrchu vody přibližují, tím 
plnější bývá hlahol. 
