— 
Druhá řada. © Od jasného hlaholu k temnému. 
Jasný a temný neb dušený hlahol se přijímá v obyčejném významu. © Hlahol bubnu 
stává se temným neb dušeným, když se buben suknem potáhne, Čím tenší a ohebnější 
stěna hrudní neb břišní, tím jasnější hlahol, který vzduch pod ní jsoucí dává. Nachá- 
zí=li se vzduch pod tenkým a ohebným místem stěny hrudní v prostoru asi palec na 
délku a na šířku, a jenom několik linií do hloubi, kdežto ostatní prostor hrudní tekutinou 
neb nabobtělou, vzduchu prázdnou dužinou plícní naplněn jest, bývá na tomto místě 
hlahol poklepní úplně jasný, avšak velmi prázdný, Je-li však naopak bezprostředně 
pod místem stěny hrudní část plic vzduchu prázdna, která by měla alespoň rozsáhlost 
klepátka a tloušťku půl palce, kdežto ostatní prostor hrudní vzduchem naplněné, pravi- 
delně roztažené plíce vyplňují, pak bývá na tomto místě hlahol poklepní sice plný, ale 
už ztemnělý neb dušený, Pakli v břiše jenom malá vzduchem naplněná část střev k stěně 
břišní přiléhá, kdežto veliké množství tekutiny, v dutině břišní jsoucí, všecken vzduch 
z ostatních střev vytlačila, vydobývá se na místě, které nad střevem vzduchem naplněným 
leží, úplně jasný, ale prázdný hlahol. Leží-li část střeva vzduchem naplněného, dílem 
pod jatrami, kdežto jiná část k stěně břišní přiléhá, dostáváme při klepání na okraj jater 
ztemnělý hlahol střevní, jenž se však úplně jasným stává, jak mile bychom klepátko pod 
okraj jater přiložili. 
Pokusy na mrtvole můžeme se snadně přesvědčiti o všem, co se svrchu podotklo 
a vyřklo. Klepáme-li na plíce zjalrnělé z mrtvoly vyňaté, dostáváme hlahol stehenní; 
jestli však jen malá část plic ještě vzduchem naplněna, pak dává tato, klepá-li se 
na ni, jasný hlahol, jenž jest docela krátký a velmi málo ozvuku má; a tudíž dle vý- 
znamu od nás zvoleného prázdným se nazývati musí. Klepá-li se na vzduchem naplněné 
plíce, vyňaté z mrtvoly, na jichž povrchu infiltrovaná vzduchu prázdná část se nachází, 
dává tato část temnější hlahol než ostatní místa, když by jen rozsáhlosti klepátka se 
rovnala. Čím hrubší jest část vzduchu prázdná, tím temnější bývá hlahol poklepní. Přece 
však může zjatrnělá část plic býti 5—6 palců tlustá, nežli by hlahol pod ní ležící části 
- plic vzduchem naplněné docela se stal neslyšitelným, tudíž nežli by se hlahol stal úplně 
temným a se rovnal hlaholu stehennímu., 
„Ponoříme-li část vzduchem naplněného slřeva tak pod vodu, aby malá ploška s hla- 
dinou vodrí na rovni stála a nepřikrytou zůstala, vydává toto místo tak jasný hlahol, 
jakoby, střevo ani do vody nebylo ponořeno, Hlahol části pod vodu ponořeného střeva, 
„nad nímž se na vodu pomocí klepátka klepati musí, jest ztemnělý, a sice tím více, čím 
————— 
hlouběji střevo jest ponořeno. 
ibn Z toho líčení zřejmo, že výrazy plný a jasný, temný a prázdný rozličného smyslu 
jsou. Hlahol poklepem vydobytý může býti plný a jasný, ale též i plný a temný, prázdný 
a jasný, prázdný a temný. Docela temný a docela prázdný má sice tentýž smysl, jestiť 
lo hlahol stehenní. Když se hlahol stává temným, stává se též i prázdným. Méně plným 
se slávající hlahol není však vždy temným, neboť může býti velmi prázdný, a přece 
úplně jasný jest. 
Ze stupně ztemnělosti hlaholu se nedá vždycky a zevrubně uzavírali na mocnost 
neznějícího tělesa, nalézajícího se pod místem kde se klepalo; jelikož stupeň ztemnělost 
závisí od mocnosti a ohebnosti stěny, na niž se klepalo, a od povahy prostoru, který 
za neznějícími částěmi se nalézá. 
