= 96 = 
Třetí řada. Od dutého hlaholu k nedutému. 
Dutý hlahol přechází taktéž postupně v nedutý, jako plný v prázdný, jasný V temný, 
a nedá se mezi oběma naprosto žádných mezí určiti. 
Nedutý jest hlahol na místech hrudi, pod nimiž se nalézá pravidelně roztažená 
část plic, vzduchem naplněných. Přes příliš roztažené, vzduchem naplněné plíce, jak to 
bývá při emphysema pulmonis vesiculare, dávají někdy dutý hlahol, jindy zase ne. Čá- 
stečný, infiltrovanou vzduchu prázdnou libovinou obklíčený emfysem, jak to bývá při 
zánětech plícních, při čemž nezřídka k zjaterněným plícím přiléhající místa, zvláště kraje, 
jsou emfysematické, dává obyčejně dutý hlahol, kdežto emfysem, přes celé plíce rozší- 
řený, jen zřídka hlahol zřejmě dutým činí. 
Laennecův mezilaločný emfysem nedělá hlahol nikdy dutým. Mají-li plíce méně 
vzduchu nežli obyčejně, dávají hlahol, jenž se dutému blíží neb i zřejmě dutý bývá. 
Závisí-li menší množství vzduchu na rozhojněném množství tekutých neb hutných částek 
v plících, při čemž by plíce pravidelného neb i rozsáhlejšího objemu byly, bývá hlahol 
v mnohých pádech zřejmě dutý, v jiných zase docela ne, kdežto stištěním v menší 
objem uvedené a však přece vzduch v sobě držící plíce vždy dutě znějí. 
Že plíce s menším množstvím vzduchu dutý hlahol vydávají, kdežto hlahol při 
rozhojněném množství vzduchu nebývá dulý, zdá se odporovati zákonům silozpytným. 
Pokusy však na mrtvolách předsevsatými jest stvrzeno, še při exsudátech, nalézají- 
cích se v dutině hrudní, které dolejší část plic úplně stlačují a hořejší © mensšt objem 
uvádějí, hlahol poklepem vydobytý v hořejších místech hrudi jest zřejmě dutý. 
Vzduchu může býti v plících velmi poskrovnu, a přece bývá hlahol dutý, pokud 
stěna hrudní by byla tenká a ohebná. To ukazuje někdy zkušení v zánětech plícních 
a tuberkulových infiltracích. © Je-li stěna hrudní tenká a ohebná, dává místo hrudní, 
nád stuženou částí plic se nalézající, zřejmě dutý, ačkoliv velmi prázdný a ne velmi 
hlasitý hlahol. Je-li stěna hrudní hrubá a neohebná, bývá hlahol řidčeji dutým. © 
Plíce, v nichž místy více, místy zase méně vzduchu jest, v nichž tudíž skupiny 
mocněji roztažených buněk plícních se střídají s takovými, které jsou méně roztažené, 
aneb v nichž není žádného vzduchu, vydávají nyní dutý, jindy zase nedutý hlahol. 
Y doupnatostech plic, infiltrovanou, vzduchu prázdnou libovinou obklíčených a vzduch 
v sobě držících, zvláště když blíž povrchu se nacházejí a objemu klepátka jsou, se vy- 
dobývá na místech hrudních vždy dutý hlahol. Kdyby však doupnatost byla. obklíčéna 
pravidelným pletivem plic, pak ovšem bývá hlahol buďto méně neb docela nebývá dutým. 
V pneumothoraxu, když vystoupí vzduch z plic protržených do pohrůdnic, jest 
hlahol dutý, není-li stěna hrudní přes příliš napnuta; při velikém napnutí stěný vk 
není hlahol téměř nikdy dutý. 
Na břichu jest hlahol vždy dutý, je-li plyn ve střevech a nejsou-li še og 
příliš nadmutá a pokryvadlem břišním stištěná. Je-li nadmuti střév plyny přílišné a 
stištění napnutým pokryvadlem břišním ohromné, pak ovšem hlahol odpo méně“ důtým 
aneb docela nedutým. M | 
"0 tom všem, co jsme uvedli, v jakých případnostech se stává hlahol' Vřáýů neb 
nedutým, můžeme se přesvědčiti pokusy na mrtvolách. © Nafoukneme-li plíce zdravé“ 
z mrtvoly vyňaté úplně, a klepáme-li na ně pomocí klepátka, bývá hlahol jásný, plný, 
nedutý. Klepáme-li na plíce z mrtvoly vyňaté, nenafouknuté, tudíž méně vzduchu v sobě“ 
