== jé -cz 
drží a sovrklé jsou, dostáváme. hlahol jasný, plný a dosti zřejmě dutý. Vženeme-li vodu 
průdušnice do zapadlých neb nafouknutých plic, bývá hlahol, dokud by nebyly plíce 
mocně napnuly, dutý, byť i dosti vody v nich bylo; jen že s přibýváním vody se stává 
hlahol prázdnějším a méně jasným. Plíce emfysematické, které i vně mrtvoly zůstavují 
roztažené, vydávají, nejsou-li jinak proměněny, ten samý hlahol jako plíce zdravé, jež 
jsme byli nafoukli. Při emlysemu mezilaločném nebývá hlahol dutý, jenž nadto méně 
jasným jest nežli v nafouknutých plicích zdravých. 
(o Část plic syrovatečností neb krví, tuberkulemi atd. naplněná, z níž vzduch není úplně 
vytištěn, dává dutý a podle množství obsaženého vzduchu více neb méně, prázdný a 
zlemnělý hlahol. Plíce, v nichž tuberkule porůznu a v nevelkém množství se nacházejí; 
vydávají tentýž hlahol jako zdravé plíce. 
Z nafouknutých. plic, když na nich kus jater leží, na které se klepá, povstává 
hlahol nedutý; ze stažených, vzduchem naplněných plic hlahol dutý, jenž v obou přípa= 
dnostech dle mocnosti jater ztemnělejší a prázdnější se vyskytuje. Teprva když. by kus 
jater na plíce vložených byl znamenité mocnosti, nedá se rozeznali, zdali hlahol ještě 
jest dutý. Týchž výsledků se dopídíme, jestliže místo jater část zjatrnělých plic upo- 
třebíme a na povrch vody pomocí klepátka klepáme. 
te Nafoukneme-li na mrtvole zdravé plíce uvnitř hrudní dutiny tak mocně, aby všude 
stejně: k hrudní stěně přiléhaly, dává takováto hruď na všech místech, kde plíce přiléhají, 
plný; jasný hlahol, jenž není dutý. Aby takové nafouknutí plic se umožnilo; a abychom! 
se přesvědčili, že nafouknuté všude na stěnu hrudní přiléhají, musí se jeden otvor-nebo: 
několik: jich do dutiny hrudní udělati; neboť, kdyby se plyny, které se někdy -po smrtí: 
vdutině hrudní vyvinují, nevypustily, pak by se plíce ovšem nedaly dostatečně 'nafou=' 
knouti, a nepřiléhaly by všude těsně k stěně hrudní. 
Vženeme-li do plic, které jsme na zprvu udaný spůsob v mrtvole byli nafoukli 
anebo které by se byly zase stáhly a část vzduchu ztratily, průdušnicí vodu, bývá hlahol 
v'tomto uměle udělaném demu plic teprv při větším množství vody něco zltemnělý, 
dříve však hlaholu plic docela bezvodných téměř úplně se rovná. Úplně temným: se 
však nikdy nestává, bychom i sebe víc vody vehnati se snažili. 
© Vženeme-li vzduch: do dutiny pohrudní, tak že plíce jsou stištěny a hruď jest roz=1 
tažena; jest hlahol poklepem vydobytý vždy plný a jasný, a někdy jen něco málo, jindy 
zase výhradně dutý. Vžene-li (se voda do dutin pohrudičných na všech: místech: hrůdi,; 
kde vzduchem naplněné plíce: stěny hrudní se dotýkají, jest hlahol: jasný, blíže se k du=“ 
tému ; aneb: jest zřejmě dutý; kde však se voda dotýká stěny hrudní, tam bývá hlahól, 
de mocnosti vrstvy vodní se řídě, ztemnělý, a není-li tato příliš mocná, začasté dutý. 
© Nafoukneme-li žaludek neb kus střeva tak mocně, že blány jsou ztuha“ napnůté, 
bývá hlahol poklepem vydobytý temný a léměř nedutý. Naplníme-li žaludek neb kus 
střeva vzduchem, aniž by blány byly ztubá napnuty, bývá hlahol pomocí klepátkavydo- 
bytý jásný a důtý; nesmí se však klepátko tak mocně přitlačiti, aby tím blány ztuha 
naláženy byly. © Naplníme=li“ žaludek * neb'střevo, částečně vzduchem“ a“ částečně vodou; 
jest hlahol tentýž, jakoby byl jen pouze vzduch ve střevě; ale i V totnto pádu nesmí 
blány střevní: býti ztuha napnuty, chceme-li dostati“ jasný datý hlahol 3 © sig 
© Když'sé na střeva položí části ústrojné neznějící, jako jsow játra, slezinn, na něž“ 
se.klepá; anéb'když' se střevá ponoří do'vody, ú pakse pomocí klejátka na vodu klepá,g 
