— B 
jest hlahol tentýž, jak jsme to svrchu na plících seznali. Když se na střeva položí 
zdravé (plíce a ná ně se klepá, bývá hlahol obyčejně dutý a skládá se z hlaholu plic 
a z hlaholu střev. 
Pakli pokryvadla břišní po smrli ztuhnou a střeva mocně stěsňují, jest hlahol po- 
klepem na břiše vydobytý, byť i dosti plynů v střevech bylo, temný a málo nebo docela: 
nedutý, kdežto přece za živobytí, dokud pokryvadla břišní nebyla tak napnuta, byl jasný 
a zřejmě dutý. Jsou-li pokryvadla břišní splasklá, pak i na mrtvole břicho vydává hlahol 
dutý. V dutině pobřišní může býti dosti značně tekutiny, a přece střeva vydávají hlahol 
dutý, jen když pokryvadla břišní jsou splasklá, tak jako bývá hlahol dutý, klepá-li se 
na játra; za nimiž se nachází střevo vzduchem naplněné. 
Ze shora uvedených skoumání na živých, a z pokusů nů mrtoolách vysvitá 
bezvýminečně, že hlahol poklepem vydobytý jest dutý, když stěny, které vzduch uza- 
virají; nejsou napnuly, že ale u větším napnutí těchto stěn hlahol méně dutým ameb 
docela nedutým a při tom i temnějším se stává. 
Tak dávají mocně napnutý žaludek, silně napnuté plíce, mocně napnutá stěna hrudní 
v- pneumothoraxu, ztuha natažená stěna břišní hlahol nedutý, aneb přece jen nezřejmě 
dutý, kdežto splasklý žaludek, skleslé plíce, zochabělá stěna břišní dávají hlahol zřejmě 
dutý. Pátráme-li po příčině této nápadné události, musíme podotknouti, že dutý hlahol 
se blíží zvuku, kdežto nedutý spíše šramotu se podobá. K utvoření dutého hlaholu: jest 
tudíž zapotřebí větší: stejnorodosti hlaholových záchvěvů než k utvoření hlaholu nedutého. 
Klepáme-li na žaludek, jehož blány nejsou napnuty, pak jen vzduch sám hlahol vydává. 
Klepá-li se na žaludek s blánami ztuha napnutými, pak ovšem i blány znějí. Záchvěvy 
blán žaludkových zdá se že ruší záchvěvy obsaženého vzduchu, a to by byla dostalečná 
příčina nedutého, temnějšího hlaholu. 
Čtvrtá řada. Od vysokéko hlaholu k hlubokému, 
Rozdíly ve výšce hlaholu nejsnadněji lze rozeznati, je-li hlahol jasný. Nejsou, 
žádné praklické ceny. Snadno se můžeme o lom přesvědčili pokusy na mrtvolách. Úzké 
střevo může dáti hlubší hlahol nežli střevo širší, a,s každou změněnou polohou: střev 
může se proměniti výška hlaholní. Ta se také pozoruje při klepání na plíce.. Přece 
musíme zde podotknouti, že změnění výšky hlaholní, obyčejně povýšení hlaholu, nezřídka 
předchází přechod nedulého hlaholu v dutý, a ludíž máme nové znamení, kdežto v hla- 
bolu ještě žádné význačné změny nepozorujeme. Tak se i přítomnost tuberkulů v hořej- 
ších částech plic jeví nestejnou výší hlaholu poklepem vydobytého na místech stejného názvu. 
Znění kovní a střepní. (Der metallisch klingende Perkussionsschall und das Geráusch 
des gesprungenen Topfes.) 
Do žádné z těchto řad nepatří znění kovní a střepní. 
Znění kovní nazývá Piorry zvuk vodní (son humorigue, hydropneumatigue), jelikož 
se domníval, že k utvoření tohoto znění se musí vzduch s vodou stýkati. Není to mic 
jiného než kovní ozvuk  (Nachhall), „který se vydobývá udeřením na sud buď „docela 
prázdný aneb z většího dílu vyprázdněný. Pokusy na mrtvolách se poučujeme, že k utvo- 
ření tohoto zvuku vodního není vody zapotřebí. Při klepání na žaludek vzduchem na- 
plněný, v němž by nebylo ani kapky tekutiny, povstává vždy zvuk vodní, a tím snadněji 
