p (511 ha 
Také dulina břišní béře na se zvláštní tvar. Až k výši obou hřebenů kosti 
kyčelní jest úzká, malá, ano i na přídě začaslé rejhovitě prohlubena, doleji jest silně 
vypouklá, tak že největší vypouklina do středu mezi spojením kosti stydké a pupkem 
padá. Tento tvar jest zvláštní a nedá se docela“ porovnati s jinými rozlaženinami 
a vypuklostmi dutiny břišní, které ostatně ani se nevztahují na tuto část, ani nebývají 
tak pravidelné., K tomu též jsou přední pokryvadla břišní velmi ztenčeny, tak sice že 
zvláště u hubených žen v dolejší vypouklé části se dají obrysy závitků tenkého slřeva 
pozorovati, a že i nejmenší nadmulí části střeva ke stěně břišní přilehajícího lze snadno 
viděti. Vypouklina tato slčny břišní přední jest značně ocháblá. 
Ba i následky takového nepřirozeného zúžení hořejší prostory tělesné dají se ještě 
dále stopovati. Ženská krás (perinaeum) nabývá, když není při tom výklop máterníku, 
podivného tvaru, býváť na důl hodně vypouklá, a začaslé se tvoří v okolí konečníka 
tupému kuželi podobná vysedlina. 
S těmito zevně vidnými proměnami souhlasí znamenilé poměry položení vnitřních 
částí. © Nejnápadnější jest Aluboká skleslost bránice (diaphragma). Nejvýše sotva že 
zasáhá k přednímu konci šestého žebra, nikdy však k přednímu konci čtvrtého žebra; 
taktéž není žádného rozdílu v poloze obojí poloviny bráničné. Je-li koch brudní zvlášť 
ve směru z předu do zadu velmi zúžen, vyskytá se na jedné neb na obojí polovině 
bráničné dvé neb tré větších, od vnilřka na venek běžících záhybů, na něž už Huschke 
upozornil a příčiny jich pravé uznal, Část žeberní bránice přiléhává v tomto pádu 
těsně ku stěně hrudní a sice až k slřední části sedmého až osmého žebra, tak že bránice 
téměř úplně klenutosti postrádá a tak více vodorovné aneb „více méně do zadu se 
klonící a schylující přepažení tvoří, Musíme též na zvláštní chabost bránice upozorniti, 
Hluboká skleslost bránice největší vliv má na polohu srdce, které dle bránice se 
řídíc ostřím až k přednímu konci sedmého levého žebra sestupuje; jelikož však srdce 
nebývá zbytnosti podrobené, toto hlubší postavení se dává vysvělliti jen z prodloužení 
srdečnice. (aorty). 
Pomíjejí se tady všecky překážky, které z takové polohy bránice v dýchání a 
oběhu krve pocházeli musí, jelikož při -vydechování nemůže se koch hrudní dostatečně 
slahovati, a přecházíme nyní k poznalelným anatomickým proměnám tvaru a polohy 
drobů břišních. 
Nejnápadnější proměny tvaru a polohy se vyskylují ovšem na játrách, také už 
bylo od mnohých spisovatelů na to poukazováno, Hlubší poloha bránice též uskutečňuje 
hlubší polohu jaler, jen že tyto neseslupují jako v pleurilických exsudatech šikmo dolů a 
dovnitř, nýbrž řídíce se dle tvaru bránice zrovna dolů. Jelikož se při tom játra značně 
prodlužují, stává se, že dolejší konec pravého laloku jater buďto v rovni s hřebenem 
kosti kyčelní stojí, aneb že, což ještě častěji bývá, se nachází dole na vnitř. od,něho. 
Není tudíž nic podivného, když nacházíme dno měchuřinky žluční na rovni se hřebe- 
nem kosti kyčelní, kdež buď k přednímu hořejšímu ostnu přiléhá, aneb něco dále na 
venek se posouvá, ale i v okolí pupku na pravo od něho se nachází, což se řídí dle 
většího neb menšího stupně proměny tvaru jater. 
Tylo proměny tvaru jsou rozmanité, dají se však všecky vřaditi v překažené vy- 
vinutí příčného a přímého průměru, a v silný vývoj dlouhého průměru. Vždycky však 
