— Bi = 
jest přední plocha pravého laloku jater opatřena buď širší neb užší, buď hlubší neb 
mělčejší rejhou, končící se nejvíce na svazu trojúhelném, a tudíž na levý lalok jater 
nepřebíhající. Známo jest, že blána syrovalečná jater a pouzdro na této; začaslé zšíří 
ruky jsoucí rejze zhustly, žluté barvy nabyly a průhlednost ztratily. Též známo jest, že 
játra jsou na tomto míslě sotva na prst hrubé, dužnina jejich obyčejně bledší a chudo- 
krevnější, nežli na místech hlouběji anch výše ležících, a že nezřídka šrámovité pruhy, 
podobné jsouce ucpaným větvím cevním většího objemu, tuto dužninu jaterní probíhají, 
Jestiť to pravé mísaní dužniny jaterní, k čemuž se druží ztučnělost buněk dužniny jaterní, 
Však přece velmi zřídka se přihází, aby jálra na télo rejze se přední stěnou břišní 
srůslala, tak že, byť i místa la šrámovitě vypadala, přece na předcházející zánět se 
pomysliti nemůže. 
Nad svrchu popsaným místem jest lalok jater tak lenký, že hořejší plocha se spiše 
širokému okrouhlému okrajku podobá, na němž se někdy dvě hluboké brázdy naskytají, 
které šikmo neb rovně od zadu k předu zabíhají; zde však je i blána syrovatečná,i 
pod ní se nalézající dužnina jaterní pravidelná; pod brázdou příčnou jest pravý lalok, a 
když brázda i přes levý lalok zabíhá, i tento obyčejně hrubý a sice nezřídka hrubší 
nežli za zdravého bylu bývá, končí okrajem zaokrouhleným; léž jest zadní plocha 
velmi vypouklá, kdežto přední úplně jest rovná. 
Prodloužení jater se méně dotýká místa pod svazem trojúhelným se nalózajícího a a 
oblý syaz obklopujícího; kdežto pravý a levý lalok s obou stran tohoto místa se mocně 
dolů prodlužují, zůstávají játra v okolí oblého svazu léměř v přirozené délce; dolejší 
kraj jater tudíž bývá na tomto místě hluboce vřezán a játra se dělí ve dva dlouhé, 
rovnoběžné, více neb méně hrubé jazyky. 
Jinou proměnu ve tvaru a velikosti na se béře léž nejkrajnější část pravého laloku 
jater, jenž působení mechanickému více podléhá nežli levý lalok, Kdežto přední od- 
dělení pravého laloku až k hřebenu neb i až pod hřeben, kosti, kyčelní se. prodlužuje, 
zakrsá nejkrajnější část tak daleko, že od oblouku žeberního na několik prstů na příč 
se odchlipuje. Tenkrát však, když i zevnitřní část jater se zveličuje a po hřeben neb 
pod hřeben kosti kyčelní dosahuje, smrskuje se do zadu a do vnitř tím spůsobem, že 
na dolejší ploše se naskytuje hluboká, kolmě běžící, napřed, na venek a do zadu dužninou 
jaterní ohraničená rejha, která ani pak nezmizí, když se játra úplně z dutiny břišní 
i vyndají. Toto smrštění jater bývá velmi řídké, když však se naskytá, pak ovšem bývá 
velmi důležité ohledem na ledvinu vezpod se nalézající. 
„Konečně se i hranice obou laloků jaterních posouvá a sice nejvíce ke střední 
čáře, lak že oblý svaz od pupku v přímém směru nahoru běží. 
, Tak, vyplňují játra celou pravou slabinu až do vnitřní jámy kyčelní kosti, okoli 
břišní a část okolí středobřišního, a dosahují pupku aneb přesahují jej někdy až na 2—3 
prsty napříč, tak že při otvírání duliny břišní obyčejně v hořejším a středním břišním 
okolí kromě jater sotva jiný drob se spalřuje. 
724 1A opravdu jsou všecky ostatní droby břišní dolů a jak daleko možná do levého 
okolí břišního vměstnány. 
-Nejdřív pravá čásť tračníku příčného prodlouženýma játrama se Hačí dolů a tím 
pak též jiné části střev pohyblivější dolů se posouvají. Pravá část tračníku příčného 
leží na to v pravé jámě kosti kyčelní, v rovni neb pod royní s hřebenem kosti kyčelní, 
4% 
