= 
Studené pozlacení je o mnoho méně trvanlivé nežli z ohně, — poněvadž při něm 
zlato jen slabě-na povrchu kovů visí. Za to však pěkně vypadá, zvlášť na stříbře. 
Z lé příčiny se někdy předměty stříbrné slabě v ohni pozlatí, a pak teprv za studena 
zlatým troudem natírají. Tím spůsobem se dosáhne krásný a zároveň i trvanlivý povrch zlatý. 
3. O pozlacování mokrém. 
Tím se vyrozumívají veškeré spůsoby pozlacování, při kterých se zlato na kovy 
bezprostředně z roztoku zlatého usazuje. Může se to stát rozličně. 
a) Mokré pozlacení mědi, mosaze a tombaku. 
Zlato čisté se, rozpustí v lučavce královské a roztok se při mírném horku v misce 
porcelánové odkouří, až je as jako syrup hustý; když vystydne, přidá se do něho hodně 
vody (na dukát rozpuštěný as 2 až 3 libry vody). Takto se nabude zlaté tekutiny, 
kterou lze malé předměty (řetízky, klíčky od hodinek, prsteny, knoflíky atd.) častým 
omáčením pozlatit; po každém omočení se tře vinným kamenem a oplákne teplou vodou ; 
naposledy se odrhne kov pilinami a leští se. Toto pozlacení je vždycky bledě červené. 
Lepší spůsob, který se také obyčejně dobře dařívá, je následující. Udělá se 
lučavka královská smíšením 4 lotů kyseliny dusičné (as 4:45 váhy potažné), 3+ lotu 
kyseliny solné (1-15 váhy potažné) a 2% lotu vody; v té se nechá lot zlata tak dlouho 
vařit, až se již žádné červené páry nevyvinují. Mezi lím se rozpustí 2 libry dvojuhlanu 
draselnatého (doppeltkohlensaures Kali) ve 4 librách vody, a roztok zlatý se s tímto 
roztokem opatrně smíchá; směs se nechá v misce porcelánové vařit, a věc měděná neb 
tombaková (náležitě očištěná) se do něho as na % neb 1 minutu pověsí. Po vytažení se čistou 
vodou oplákne a bukovými pilinami dobře odrhne. Teď se může krevelem leštit. Po- 
loží-li se věc takto pozlacená do vody portuťovací, až zbělá, dostane pak vypálením 
rtuti povrch mdlý, pěkně žlutý. — Jestli pozlacování déle trvá, musí se k roztoku 
zlatému časem trochu čisté vody přidati, poněvadž se stále vyváří. 
Pozlacení zelenavé lze tímto spůsobem docílit, když se přidá k roztoku zlatému 
"část rozpuštěného (krystalisovaného) dusičnanu stříbrnatého (salpetersaures Silberoxyd). 
Každým pouhým omáčením lze jen velmi tenounké pozlacení docílit, které se 
sotva nejslabším pozlaceninám z ohně vyrovná. 
b) Mokré pozlacení stříbra (řecké pozlacení). 
Stříbro nelze tak lehko zlatým roztokem pozlatit, a to proto, poněvadž se stříbro 
působením lučavky královské na povrchu chloridem stříbrnatým (Chlorsilber) pokrývá, 
pro který se zlato na kov chylat nemůže. Z té příčiny se jde jinou cestou. Stejné 
"částky žíravého sublimátu (átzendes Ouecksilber-Sublimat) a salmiaku se v horké vodě 
rozpustí, a na to až k vykrystalisování odkouří; sůl povstalá (Alembrothsalz) se pak 
idá i se zlatem do rozředěné kyseliny dusičné, kde se oboje rozpustí a roztok pak na 
'husto odkouří. V tom roztoku se stříbro namáčí; rtuť v tekutině obsažená povstání 
"chloridu stříbrnatého zamezuje, a tak se může zlato bez překážky na stříbře usadit. 
Ostatně se u stříbra jen velmi zřídka mokrého pozlacení užívá. 
©) Mokré pozlacení železa a ocele. 
Malé předměty ocelové (nůžky, jehly, dráty, nástroje chirurgické a j.) se někdy 
celé neb alespoň částečně mokře pozlacují, a může se to stát spůsobem následujícím. 
Zlato se rozpustí v čtvernásobném množství lučavky královské; k roztoku povstalému 
