S © 
ate! V, severním Francouzsku |, (Fontěs) se vyvrtala studně: (as 20 metrů hluboká) la 
rychle, že: se počalo- ráno: v 6 hodin vrtat; a, odpoledne ve 3 hodiny byla práce hotova; 
voda, vystřikovala celé: 2 melry nad zem, 
To jsou samé velmi příznivé případy, kleré se jen zřídka vyskytují. Příklad práce 
nimohem- oblížnější, nám podává vrlání sludnice Grenellské u Paříže, 
1 „Roku 1832 si umínila obec Pařížská, že dá 3 artéské studnice vrtat, a- určila -k tomu 
oučelu 18.000 franků. Po mnohém vyšetřování si vyvolili konečně (45. listopadu 1833) 
„příhodné jmísto v; porážce. Grenellské, kde se mělo s vrláním započít, (Celoustu práci 
„vedl ,inžinýr Mulot. Dne, 29. listopadu 1833. se snášely nástroje a 30. prosince se počalo 
rtat 3 nahoře u, nebozezu bylo 5 neb 6 lidí. Za rok se provrtalo -s „mnohou oblíží asi 
1450 metrů; v télo hloubce však obyčejné síly lidské k pohybování nebozezu nepostačují ; 
z té příčiny se k tomu vzal žentour (Gůpel), na klerém pak tři koně za hodinu tolik 
působili, co dříve 41 lidí za 3 hodiny jen velmi ztěžka. přemohlo.: Dne 30. července 
48935 se došlo až na,229. metrů hloubky, lu se však lyč nebozezu na.7 kusů přerazila; 
ustavičným namáhbáním se tepry (41. listopadu podařilo to zpřerážené holovi vytáhnout, 
ale, po-lepším vyšetření se shledalo, že tam ještě jeden as loket dlouhý kus zůslal, který 
„se“teprv 11, března 1836 skoro jen náhodou vytáhl. Dne 10. února 1837 obnášela 
hloubka vyvrtané „díry již 393 metry 3/ lu vypadlo zase holoví s nebozezem, a trvalo to 
A4 dní, nežli se zase dostalo. Dne 21. března 1837.se provrtalo již 400 metrů; tím 
„byl kontrakt mezi Mulotem -a obcí Pařížskou u konce, A — pořád ještě žádná voda. 
ou se ujednalo, že se budé vrtat ještě o 100 metrů Woóub, a že obdrží Mulot za 
těch 400: metrů 52000 franků. 
71 'Ale'25. května 1837 se přetrhlo nové lano, a při tom sjelo 325 metrů tyčí dolů ; 
to byl snad nejnešťastnější případ při celém tom podniknutí; hořejší holoví se sice za ně- 
"kolik dní vytáhlo, ale lžíce Cas 7 mětrů dlouhá) zůstala tam. Tu nastala práce velmi 
obtížná, : a Ma neštěstí se přerážely v díře i ty nástroje, kterými sé lžíce vyndali měla. 
Nesmírným namáháním se 4 metry té lžíce v díře rozdrobily, a teprv 1. srpna 1838 se 
'podářito, ostatní 3 metry v jednom kuse vytáhnout.  Tímlo nešťastným případem se zdr- 
želá tedy celá práce plných 14 měsíců. 
(O0 tů končí © srpna roku 1839 obnášela provrtaná hloubka již 450, a ještě v tom 
- Šáném r roce 500 metrů. Kontrakt byl u konce, ale — voda žádná. 
Učinila se zase nová smlouva na dalších 100 metrů hloubky, za které měl obdržet 
- Mulot 84.0 000 franků, při čemž obec Pařížská veškeré výlohy za rozšiřování vyvrtané 
díry, jakož i za potřebné trubice ještě sama plalila, 
0 Na, počátku dubna, 1840 se přelomila zase při rozšiřování provrtané díry nejhořejší 
, Jyč, a a,celé, holoví padlo dolů; při vytahování, tohoto holoví se tyčky, kterými, se dabývalo, 
22krát, zlámaly,, — a lak se práce opět přes 4 měsíce zdržela. 
V únoru roku 1841 byla konečně, vrstva. tyrdého jílu poětáánké a lžíce obuškěná 
zpřinesla zelený « hlinitý, písek. To -bylo dobrým znamením, Teď se nechtěl žádný od 
díry ani hnout, aby viděl, zdali voda vyrazí., Při dalším „vrtání bylo pozorovat nějakou 
překážku; ale koně najednou trhli, až se celá budova zatřásla, a bylo po překážce. 
„Buď se nebozez přelomil,“ zvolal Mulot;-saneb máme vodu!“ Na to vstoupil do jámy, 
aby pohleděl, zdali se voda ku povrchu blíží, Tu bylo slyšet syčení, a voda počala na- 
