= im 
které by se českému vyrovnalo; neboť příčinou krásného skla nebyli jen cvičení dělníci, 
nýbrž i příhodné látky, kterých v každé zemi nebylo. 
Ve Francouzsku směla v 14. století výhradně jen šlechta sklo dělat; tím prý několik 
rodin hezky zbohatlo, ale sklářství při tom velikých pokroků nenadělalo. Teprv ministr 
Colbert poslal několik Francouzů do Benátek, aby se tam vycvičili, a na to povstaly 
sklenné hutě v Tourlaville u Cherbourgu, které se až do r. 1808 udržely. Francou- 
zové se snažili hned s počálku o to, jak by Benátčany o monopol v dělání zrcadel při- 
pravili, a to se jim dost brzy podařilo. Benátčané dělali totiž zrcadla ze skla fouka- 
ného; foukáním však nelze velikou desku spůsobit, a proto byla zrcadla Benátská na 
nejvejš jen 50 palců dlouhá.. Francouz Thévardď si usmyslil však již roku 1688, že 
bude skleněné desky na zrcadla do forem lejt, Deska litá může být ovšem o mnoho 
větší, a první lité zrcadlo bylo také v skutku již 84 palců dlouhé a 50 palců široké, 
Thévard zřídil v Paříži fabriku na lilí zrcadel, která až podnes k nejdůležitějším fabri- 
kám evropským náleží; pro výstavu Pařížskou se tam udělaly 3 zrcadla, z nichž bylo 
každé 150 palců dlouhé a 100 palců široké. 
V Anglicku se dělalo sklo již v 15. stolelí, ale jak se zdá dosti špatné. Na po- 
čátku 17. stolelí si tam povolali české skláře, a ti založili hutě nedaleko města New- 
Castle; ku konci toho století byli i skláři z Benátek povoláni, aby Angličany v dělání 
zrcadel vycvičili. Vláda anglická vracela sklářům při vyvážení skla do cizích zemí ce- 
lou daň, kterou dříve složili; tím mohli skláři angličtí v cizině sklo o mnoho levněji 
prodávat, nežli Francouzové a Benátčané. Anglicko má nejvíc sklenných hutí v Bir- 
minghamu a Bristolu. 
Z Anglicka se dostaly sklenné hutě do Portugalu; ale ani v Portugalu ani ve Špa- 
nělích se ten průmysl tuze nevyvinul, a ještě roku 1847 se volali francouzští skláři za 
veliký plat, tak že povstala v hutích francouzských tenkráte nouze o dělníky. 
V Severní Americe povstaly první sklenné hutě roku 1790. 
Hutě české a Benátské podržely svou dobrou pověst až podnes. V Čechách máme 
161 sklenných hulí; v celém ostatním Rakousku jich nerí tolik. Po Čechách přijde 
hned Benátsko, kde se 40 hutí nachází. 
Rozmnožováním sklenných hutí se cena skla zponenáhla snížila, a tím se usnad- 
nilo upotřebení skla na okna. Skleněná zrcadla byla ku konci 13. století již sem tam 
v obyčeji, ale skleněná okna byla ještě v 14. ano i v 145. stolelí velmi vzácná. Teprva 
v 15. století povstali sklenáři, t. j. řemeslníci, kteří se krájením a zasazováním skla do 
oken zabývali; tenkráte řezali sklo ocelovou špičkou neb i žhavým želízkem; teprva 
v 46. století se naučili diamantem krájet. Ve Vídni se vyskytla první skleněná okna 
roku 1458, v Uhřích byla však ku konci 15. století již dosti rozšířena. Ve východ- 
ních krajinách jsou podnes skleněná okna jen v obydlích boháčů a Evropanů; v ostat- 
ních domech mají v oknách dřevěné mřížky, které často krásnými výkresy ozdobené 
bývají. V krajinách severních mohou v zimě led místo skla do oken zasadit. 
První skleněná okna byla z malých kulatých desk, které byly uprostřed tlustší. 
Později teprv nastaly desky šesti- a osmistranné, které se do olova zasazovaly. 
Porovnáme-li staré skleněné výrobky s nynějšími, musíme ovšem uznat, že jsou 
mnohé staré skleněné ozdoby pěknější, nežli podobné zboží z hulí našich. Ale dlužno 
povážit, že potřebovali staří sklo hlavně jen k ozdobě a vůbec na zboží nádherné; za 
