= 
našich dob má sklo docela jiný oučel! Kolosální, výrobky mašich sklenných hulí jsou pro 
nás mnohem důležitější, nežli nejkrásnější skla egyptská! Pohlédněme jen na skleněný 
palác v Sydenhamu za času výstavy Londýnské! Pro. nesmírné množství vystavených 
předmětů bylo náramného slavení potřebí, které mělo stát v Hydeparku, oblíbené to 
procházce obyvatelů Londýnských! Každý se bál, že se celý Hydepark cihlami, pískem, 
vápnem a hlinou zničí, že se tam pro samé dělníky a vozíky nikdo nedostane, a kdo 
se prodere, že rychle uteče, aby se prachem nezadusil. Noviny anglické veškeré tylo 
nemilé stránky hodně černě líčily, a daly na pováženou, zdali lze vůbec takové ohromné, 
přes 3000 sáhů dlouhé stavení v té krátké době s jistotou postavit. Tu navrhl zahrad- 
ník Paxton, aby se vystavěl len palác ze skla se železnými. pilíři! Skleněné tabule i 
železné pilíře se v rozličných krajinách Anglicka zhotovily, pak do Hydeparku. snesly 
a lam jednoduše složily; tím spůsobem byl palác bez prachu a všech jiných nepříjem-= 
ností za čtyry měsíce vystaven! A předce lo bylo největší slavení na světě ! Bylo 308 
sáhů dlouhé, 75 sáhů široké a skoro 19 sáhů vysoké; pokrývalo tedy sest a dvacet 
korců země! Skleněné desky, z kterých se stavělo, byly 49 palců dlouhé, a vešlo se 
jich na celou stavbu dle váhy 8.000 centů; mezi ně přišlo 3.300 železných pilířů a 
mnoho příčních tyčí, tak že se v celku 78.400 centů liliny a 12.320 centů kovaného 
železa spotřebovalo. Délka všech rámeů na okna obnášela víc než 44 našich mil! Bylo 
to stavení pevné a nádherné, a předce — až ku podivu laciné! Celý. vnilřní prostor 
obnáší totiž 361 milionu kostkových slřevíců, a výlohy za každý kostkový střevíc. ne= 
byly větší než 4+ nového krejcaru! Tak lacině se nestaví na mnohých místech ani stodola! 
Z jakých látek se skládá sklo? 
Hlavní látka je křemen. Čistý křemen by dal sám o sobě již pěkné sklo; sa= 
motný křemen nelze však roztopit. Z té příčiny se přidává ke křemenu, ještě potaš 
nebo soda. S potaší nebo se sodou se křemen o mnoho snadněji v peci roztápí; ale 
sklo z toho povstalé nemá ještě vlastnosti obyčejného skla, nebývá vždycky průzračné 
a v teplé vodě se rozpouští; proto slove také sklo vodové (Wasserglas). ; 
Chceme-li obdržet sklo průzračné, které by se ani ve vodě ani v kyselinách; ne= 
rozpustilo, musíme přidat k té směsi ještě vápno. Naše obyčejné sklo se tedy skládá 
z křemenu, potaše (nebo sody) a vápna, 
Křememn je v přírodě v rozličných spůsobech velmi rozšířen; mejčastěji se na- 
lézá co písek. © písek není sice nikde veliká nouze, ale čistý písek (beze všech škod- 
livých přimíšenin) je předce velmi vzácný. Mnohé anglické hutě přivážejí čistý písek 
na sklo bezbarvé až z Australie. — Obyčejný písek mívá v sobě trochu vápna a hlény, 
a někdy i částky železité (kysličník železitý, Eisenoxyd). Vápno není škodlivé, poně- 
vadž se musí bez toho k směsi sklenné přidávat; ale hlína, je-li jí trochu víc, již 
patrně škodí; nejhorší jsou však částky železité, klerými sklo nepěkné zelené barvy 
nabývá. Praním ve vodě nebo v kyselině solné lze ovšem veškeré částky železilé 
z písku vyloučili; ale to přijde tak draho, že každý fabrikant raději z krajiny vzdálené 
čistý písek přiváží. i 
Kde čistého písku není, brává se někdy míslo něho pazourek (Feuerstein); pa- 
zourky však dlužno dříve na prášek roztlouci, a aby se to lehčeji státi mohlo; pálívají 
se dříve v horké peci, načež se rychle do studené vody hodí; tím se rozpukají a tak 
