— (6 E 
české má mnohé výborné vlastnosti, které anglickému scházejí, České sklo krystalové je 
přede vším lehčí (poněvadž nemá v sobě olova), pak dordsí a pevnější, a obyčejně i jasnější; 
měkké :sklo anglické se brzy poškrábe, kdežto tvrdé sklo české vrypu pevně vzdoruje, 
2. Sklo flintové. : 
Sklo flintové obsahuje o něco víc olova nežli krystalové; ostatně je z těch samých 
látek (složeno. Potřebuje se na čočky optické do drobnohledů a dalekohledů ; čočky 
tyto světlo silně lámou, ale i barvy jeho silně rozptylují, tak že mají obrazy jimi: zplo- 
zené vždycky barevné, kraje. Tomu se vyhoví, když se spojí vypouchlá čočka flintová 
s vydutou čočkou ze skla korunového (Crownglas); sklo korunové je totiž bezolovné, 
láme tedy světlo slaběji než sklo flintové,- ale při tom zároveň i barvy méně rozpty- 
luje.. Takovým spojením povstane čočka achromatická, která vždycky čisté a bezbarvé 
obrazy poskytuje. 
Každé sklo optické musí být veskrz stejně, Aulné, sice by na každém místě světlo 
jinak lámalo. Již u skla bezolovného (na př. korunového) lze stejnou hutnost jen 
těžce docílit, ale u skel olovnatých je to téprv nad míru obtížné; když se začne totiž 
olovnatá směs sklenná v pánvi rozlápět, padne větší část látky olovnaté (které se ve 
skle flintovém mnoho nachází) pro svou větší tíž ké dnu; tím povstane na dně každé 
pánve sklo těžší a hutnější nežli na povrchu. Sklo takové má pak nestejné prouhy, a 
potřebuje-li se k oučelům optickým, tu na každém kousku světlo jinak láme, čímž se 
jasnost obrazů ruší. Z toho jest pátrno, že nelze tak lehko veliké čočky zhotovit, 
které by byly bez vady. 
Výborné sklo flintové dělal nejdříve Frauenhofer v Mnichově, a po něm Guinand 
v Genevě.' Čočky Frauenhofrovy byly po célé Evropě vyhlášeny; hvězdárna Dérptská 
má od něho refraktor, jehož otvor přes 14 palců obnáší. Guinand nabyl časem v dě- 
lání skla flintového takové jistoty, že znameniý francouzský optik Caučhoix mezi 10 
Guinandovými čočkami vždycky 8 i 9 dobrých našel, kdežto z 10 čoček anglických a 
fraricouzských někdy ani jedna nebyla bez chyby. KUTUŠDEN 
Frauenhofer i Guinand dělali ze svého umění veliké tajemství. © Guinand se spolčil 
později s Bontempsem, a teprv Bontemps (ředitel hutí v Choisy lé Roi u Paříže) to 
tajemství roku 1840 Pařížské akademii za jistou odměnu svěřil. Dle něho se skládá 
směs na sklo flintové ze 100 částek bílého písku, ze 100 částek suříku a z 30 částek 
vypálené sody. V peci roztopovácí je jen jedná pánev, do které se ta směs (as 460 lib.) 
zponenáhla po částkách vsype, což asi 10 hodin trvá. Když pak asi za 14 hodin celá 
směs se roztopí, dá se do pánve michadlo hliněné (do běla rozpálené), kterým se 
směs pomocí železné násadky promichuje. Toto promichování je nejdůležitější část ce- 
lého tajemství. Konečně se veškeré otvory u pece zacpou, a pec i S pánví se nechá 
vychladnout; to trvá as 8 dní. Pak se pánev z pece vyndá a rozbije, čímž se obdrží 
jediná hrouda skleněná, která se na dvou protějších stranách obrousí a uhladí, aby v ní 
bylo každé chybné místo dobře vidět. Podle těch chybných míst se pak celá hruda 
pilou rozřeže, a sice tak, aby přišlo to chybné místo vždycky do kraje, kde se napotom 
broušením vytralí., Kusy rozřezané (se, v peci nahřejí; aby změkly, pak se dají do 
zvláštních forem, kde tvar čočky obdrží. 
Z-toho je vidět, že nelze mnoho velikých čoček z jedné hroudy, vyříznout, © 
