2 M 
a odtud pochází i-jejich vysoká cena. Někdy se i slane; že celá hrouda při ochlazení 
již v pánví se rozpuká; pak se z ní musí ovšem jen samých malounkých čoček pro 
drobnohledy nadělal, 
Bontemps se vystěhoval roku 1848 z Francouz do Anglicka, a spolčil se s jiným 
sklářem v Birminghamu. 
Nejznamenitější dílny, v kterých se dobré sklo optické připravuje, jsou : 
Bontemps, Chance a Comp. v Birminghamu, 
Guinand (mladší) a Pfeil v Paříži, a 
Daguet v Sololhurnu. 
V dílně Birminchamské se zhotovily již čočky flintové 200 liber těžké a 29 palců 
v průměru mající; pak i čočky ze skla korunového, jejichž průměr 20 palců obnášel. 
Rozumí se, že byly oboje bez vady. Bontemps prodává čočky flintové 80 liber těžké 
a 22 palců široké (nebroušené) po 550 frankách. 
Guinand (mladší) zhotovil roku 1849 překrásnou čočku ze skla korunového *); 
jejíž průměr obnášel 231 palce. Tentokráte se i vyjádřil, že je v stavu, čisté a až 
36 palců široké čočky zhotovit; ale posavad se jimi nevykázal. 
Sklo Daguelovo (ze Solothurnu) je světoznámé. © Ve výstavě švýcarské roku 1848 
byly dvě čočky Daguetovy; jedna měla 10%, druhá 121 palce v průměru; obě byly velmi 
krásné a beze vší vady; každá stála 10.000. franků; ovšem veliká suma za malou desku 
skleněnou! Jak Daguet své sklo připravuje, není posud známo; on nechce to tajemství 
žádnému svěřit, ačkoli se mu již z rozličných zemí nemalé peníze nabízely, 
; Ve výstavě Londýnské roku 1851 bylo viděl sklo, v kterém byla místo křemenu 
kyselina bórová (Borsiure), a místo suříku kysličník zinečnatý (Zinkoxyd). © Takové 
sklo zinečnaté rozptyluje barvy ještě méně nežli korunové, může se ledy s prospěchem 
místo skla korunového upotřebit, Ostatně má to sklo zinečnaté ještě jiné dobré stránky; 
ono se nechá totiž tak lehko rozlápět jako sklo olovnaté, je při lom ale tak tyrdé 
jako české sklo; tím se může stát, že se časem anglické sklo krystalové sklem zineč- 
nalým zapudí; částečně může být sklo zinečnalé i českému na ujmu. 
8. Slras. 
Stras (Strass) obsahuje ještě víc olova nežli sklo flintové, a potřebuje se k pa- 
dělání drahých kamenů. Při tom se jedná vždy o to, aby se udělalo nejdříve sklo ou- 
plně bezbarvé a jasné, které se pak teprv s rozličným barvivem, smíchá a podruhé roz- 
topí. Jmenem stras se vyrozumívá právě ono sklo bezbarvé, které je základem, každé 
barevné smíšeniny, To sklo vynalezl jakýsi Strass, a odtud pochází jmeno, jeho, 
V novější době zvlášť Douault-Wiéland v Paříži padělání drahých kamenů zna- 
menilč, zdokonalil. On připravuje také nejdřív bezbarvý stras, který sám o sobě již 
k padělání diamantů slouží. Ten stras se skládá z křemene, potaše, suříku, boraksu a 
kyseliny arsenové; veškeré látky tylo musí být: tak čisté, jak toho u žádného. jiného 
; „") U skla korunového nedělá stejná hutnost ovšem tak veliké oblíže jako u flintového, 
poněvadž nemá olova. Za to má však sklo korunoyé zase jiné nemilé stránky. 
Má-li totiž mnoho sody, tu na vzduchu vlhne a na teleskopy se nehodí ; má-li méně 
sody, pak se při ochlazení lehko rozesklí (entglasen), t. j. ztratí svou průzračnost, 
Z té příčiny dělá sklo korunové za nynější doby optikům větší obtíže než flintové, 
