ká VD 
skla zapotřebí nebývá. Mají-li se padělat kameny barevné, přidá se k strasu bílému 
ještě nějaký kysličník kovový, a směs ta v kelímku hesickém roztopí. Na rubín se 
vezme na př. 1000 částek bílého strasu a 2 částky kysličníku manganitého (Mangan- 
oxyd); na safér modrý 1000 částek strasu a 15 částek kysličníku kobaltnatého (Kobali- 
oxydul); na smaragd 1000 č. strasu, 8 částí kysličníku mědnatého a malý trošek 
kysličníku chromitého, atd, 
Kameny takto padělané jsou pravým ve všem podobné, tak že lze pravý drahý 
kámen obyčejně jen podle tvrdosti rozeznat. Ostatně mají však kameny padělané i tu 
chybu, že pro svou měkkost za několik roků lesk ztratí, kdežto pravý drahý kámen 
se i po více století patrně nezmění. 
E mail. 
Email (smalla, Schmelz) je také sklo olovnaté, a nechá se ze všech druhů skla 
nejlehčeji roztápět. On bývá kysličníky kovovými rozličně barven, a slouží k povlékání 
a okrase zboží kovového, zvlášť zlatého a měděného. Zlato k emailování určené musí 
být 22karatové; zlato čistější by bylo málo pevné, a zlato špatnější by se mohlo při 
práci lehko roztopit. Stříbro se k emailování nehodí. 
Email znali již staří Egypťané, ale jejich umění se časem ztratilo. Skláři Benátští 
jej vynašli po druhé, a sice již v středověku. Benátky si uměly toto výnosné umění až 
po nynější dobu zachovat, a skoro veškeré země evropské kupují lepší druhy emailu 
jen z Benátek. 
Obyčejně se rozeznává email průzračný (durchsichtiges) a neprůzračný (opakes). 
Průzračný se podobá více obyčejnému sklu; neprůzračný obsahuje neroztopené částky 
kysličníku cíničitého (Zinnoxyd) a popele kostního (Knochenasche), kterými je zakalen. 
Dobrý prášek emailový musí na zboží kovovém mírným horkem tak změknout a 
stéci, že má pak povrch čistý a hladký. 
Ze 16. století máme dva spisy o dělání emailu, jeden sepsal Porta a druhý Pa- 
lissy. Palissy byl hrnčíř ve Francouzsku. Jednou se mu dostalo do ruky kousek Be- 
nátského emailu, i seznal hned, jak výborně by se takový email k ozdobě hrnčířského 
zboží hodil. Ale jak jej udělat? Dělání emailu bylo totiž tenkráte jen tajemstvím sklářů 
Benátských, a Palissy věděl jen tolik, že je základem každého barveného emailu čistý 
email bílý, který se pak teprv dle libosti s rozličnými barvivy sloučí. Z čeho se ten 
bílý email skládá, o tom neměl původně ani zdání, a předce si usmyslil, že to musí vy- 
skoumat. Beze všech vědomostí lučebních a fysikálních hledal jen jako ve tmách. Roz- 
tápěl rozličné látky, i takové, k jejichž roztopení obyčejné pece hrnčířské nestačily; 
proto si vynašel pece zvláštní, které větší výhřev dávaly. Ty zkoušky byly však drahé, 
a skrovné jmění jeho brzy zmizelo, tak že musel na krátký čas se svým skoumáním 
přestat. Ale jak si zase trochu k jmění dopomohl, pustil se do toho opět, snášel cihly 
na nové pece, a když neměl již dříví k topení, spálil plot od své zahrádky, pak i dvéře 
od svého příbytku a konečně i prkna z podlahy. Když více ničeho nebylo, přestal 
opět na nějaký čas, aby si obyčejnou prací zas něco vydělal a svou rodinu před hla- 
dem uchránil; pak skoumal ale znova. Tak to tropil přes dvacet let, každý se mu 
smál a držel ho za blázna, nikdo s ním nechtěl nic mít; on sám tělesně velmi seslábl, 
a přece nepopustil. Když viděl, že ve svých pecích nic nevyřídí, chodil do sklenných 
