=- (= 
Zdělávání skla. 
Dle spůsobu zdělávání se dělí zboží; skleněné na zboží dulé, tabulné a lilé. 
Ke zboží dutému se počítají láhvice, sklenice; roury a rozličné nářadí lučební. 
Tvoření dutého zboží děje se foukáném. | Sklář k tomu potřebuje píšťalu železnou, přes 
3 střevíce dlouhou, s rukovětí dřevěnou; zpodní konec té píšťaly omáčí v roztopené 
sklovině, a sklo nabrané pak dle libosti naťoukne. Válením na plolnách, kleštěmi a jinými 
nástroji nabývá sklo nafouknuté rozličných tvarů. Roury skleněné povstávají takto, Sklář 
vyfoukne nejdřív ze skloviny dulou kouli; ta visí jedním koncem na, píšťale, na, druhý 
konec zasadí jimý dělník horké želízko, načež se se želízkem v ruce rychle od skláře 
vzdaluje. Sklář při tom musí neustále do píšťaly foukat. Tím se dutá koule skleněná 
roztáhne v rouru třebas 100 střevíců dlouhou, která se pak dle libosti přeřeže. České 
roury skleněné (ze skla bezolovného) jsou nejvýbornější, a potřebují sé pro svou tyrdost, 
pevnost a stálost v ohni k lučebnímu rozbírání látek organických; ano kdyby, nebylo 
těchto nepatrných českých trubek skleněných, sotva by byla lučba organická posavad 
takové pokroky učinila, 
Z rour skleněných dělají se také tak nazvané bůsy či smelc a perly skleněné, 
Pří dělání šmeleu se několik barvených rour skleněných zvláštním strojem na 
samé malé kousky rozřeže, podobným spůsobem, jako se dělá ze slámy řezanka. Aby 
neměl ale šmelc hrany ostré, dají se ty kousky s trochem hlíny a uhlí do bubnu, kde 
se až do měkka zahřejí a oláčejí; tím se hrany jejich olrou. 
7 Perly skleněné se dělají z krátkých trubek, které se plamenem kahancovým roz- 
pálí, a pak na kulatý puchýřík vyfouknou. Perličky takové se pokrývají uvnitř buď 
roztopeným voskem, neb rozpáleným cínem, čímž pěkného lesku nabývají. Mají-li se 
však podobat perlám pravým, povléknou se uvnitř látkou s bělic spláknutou, která se 
dříve s karukem (Hausenblase) a čpavkem (Ammoniak) smíchá. Takové nápodobnění 
perel pravých vynašel jakýsi Jaguin roku 1656. : 
Sklo tabulné (Tafelglas) se také fouká, alé dutina vyfouknutá se pak dvojím spů- 
sobem v desku promění. Dle toho se rozeznávají dva druhy skla tabulného, totiž sklo 
měsícové (Mondolas) a sklo válcové (Walzenglas). 
6 'Při skle měsícovém se puchýř vyfouknutý bezprostředně v plochý kotouč stlačí. 
"we Při skle válcovém se-udělá ze skla nafouknutého mácháním a válením válec oblý, 
ten se nožem podle délky rozřízne, pak v peci roztahovací (Streckofen) na hladké půdě 
rožloží-a železem v desku vyrovná. 
"Sklo měsícové se dělá nyní ještě jen v Anglicku, na pevnině je všude sklo vál- 
dové v obyčeji. U skla měsícového je ta chyba, že při něm nelze velikých tabul ob- 
držet; neb kotouč stlačený má v prostředku, kde kotouč na píšťale visel, tlustší místo 
zvýšené (Ochsenauge) ; to místo se musí odstranit *). Tím se rozdělí celý kotouč na 
dva kusy půlměsíci podobné (odtud sklo měsícové). Mají-li se z nich pak tabule čtyr- 
hranné vykrojit, nemohou být nikdy veliké; neb průměr celého kotouče neobnáší nikdy 
víc, než asi 54 palců. 
Sklo válcové poskyluje tabule o mnoho. větší; máme tabule až 77- palců dlouhé a 
1 Tyto tlusté prostředky se potřebují do luceren ke kočárům, 
