MER 
šené, nýbrž v poklidu ostavil jsem soudek na dvě neděle, po kteroužto dobu nepře- 
trženě byla temperatura v pokojíku + 3:25—3:59 R., a pivo samo nikdy víc než 459 
R. teploty neukazovalo. 
Každodenně jsem po tyto dvě neděle vyšetřoval buňky kvasné pod drobnohledem, 
a jak dříve, tak i nyní shledal jsem, že se tvořily a rozmnožovaly opět toliko buňky 
maličké, kuličkovité (zpodokvasné), velikých pak buněk že nebylo skoro ani znáti. 
Výkvas obnášel při této obzvláště nízké temperatuře takovou nepatrnou veličinu, 
že ještě do úplné vykvašenosti skoro tři stupně sacharom. zbývaly. Tomu by zajisté 
byla studenost pokojíku dlouho ještě pokroku rychlejšího nedopřála, kdyby nebyla vni- 
kala ponenáhlu z vedlejší topené svělnice teplota do mé kvasírny, tak že po uplynutí 
oněch dvou neděl šel teploměr vzhůru, pomalu sice, ale přece tak, že vzduch dne 
20. března již do celých -+ 59 R. dospěl, a sacharometr ukazoval v pivě 5250. 
Pod mikroskopem neukazovala se proměna nijaká od poslední doby s buňkami 
kvasnými, leda to, že větších, bobovitých buněk téměř ani spatřili nebylo, ani v tekutině 
vykvašené, ani v kejdě na dnu nashromážděné. 
Ačkoli hutnost piva v tu dobu neposkytovala hrubě velikou čáku k dalšímu ještě 
kvašení, přece sem nepovažoval pivo za vykvašené a hotové, neboť bystrota jeho 
byla ještě nad míru slabá, ba kalnost takořka ještě jako u piva pramladého, které sotva 
bylo kvasiti započalo. Tento stav vzbudil ve mně domněnku, že je pokus pivovárský 
vůbec pokažený, a že z celého půlvědra tekutiny nic pořádného již nedocílím. Nechtěje 
však, co se kvasnic týkalo, s pokusem na půl cestě zůstat stáli, přinesl jsem vědérko 
ještě jednou do komnaty asi na +- 89 R. oteplené, aby zde kvašení svého konce dosáhlo. 
Dlouho to netrvalo, a pěna kvasní počala stoupati do výše, a když byl soudek 
třetí den takto umístěn, bylo pivo vybystřené a čísté jako nejkrásnější ležák. Kvašení 
přestalo, sacharometr ukazoval malinký zlomek přes 49%, a buňky pod mikroskopem, 
k mému nemalému překvapení, byly skoro vesměs bobovitě nabobtělé a zvětšené, ba 
za dva dni již skoro ani pohádky nebylo o buňkách malých, kuličkovitých. 
Abych pak životopis tohoto půlvědérka zkušebného piva úplně podal, dokládám 
ještě na závěrek, že nabylo pivo do láhví přetažené a v nich asi deset dní leževší chuti 
výborné, a že bylo prohlášeno od více než jednoho posuzovatele za nápoj dokonalý, 
ačkoliv jsem nikomu nemohl podlé dobrodružného pochodu kvašení na otázku odpověděti, 
zdali jest to pivo podkvasní čili obyčejné ? 
Podle všeho, co jsem o kvašení v pokusích svých seznal, zvláště pak co jsem zde, 
maje teploměr, sacharomelr i mikroskop vždy při ruce, shledal, musím se vyznati, že 
nejsem spokojen a srozuměn s popisem, jaký se obyčejně podává o zpodním a svrchním 
kvasu, ani s panujícím míněním o spůsobu, kterak sobě počínají tito dva druhové kvasu 
při kvašení. 
Již jsem nahoře podotknul, že se nesrovnává nauka o rostlinné povaze obojích 
kvasných buněk s náhledem, že by mohly zplodit jedny druhé, podle panující tempera- 
tury, ve které se to děje. Také tvrdí Mitscherlich, jenž dokazuje dvojakost buněk 
kvasných, že se rozplozují buňky zpodokvasné jinak nežli svrchkvasné. Učí totiž tento 
chemik, že se na buňkách syrchkvasných ponenáhlu tvoří boubel, jemuž vždy objemu 
přibývá, až se konečně odloupne jakýmsi utrhnutím od původní buňky a sám se novou 
