i, Sha = 
Každý pušt přijde do lisu, aby se z něho voda vytlačila, První lis stojí blízko u 
kádě; je to lis šroubový a musí se rychle oláčét, aby byl pušt za 3 neb 4 minuty: 
vyllačen.  Pušt vytlačený se rozebere, a archy (bez plsti) opět na sebe kladou. Takto 
povstane z několika pušlů hromada archů, která bílým puštem (weisser Pauscht) slove, 
Každý pušt bílý se v jiném lisu opět vytlačuje, aby papír zhustl, stahl a hladkého po- 
vrchu nabyl. Lepší drůhy papírové se třikrát i čtyrykrát sllačují, při čemž se pokaždé 
rozeberou a v jiném pořádku zase složí. 
Po posledním stlačení se papír vysousí, a sice buď na půdách neb ve zvláštních 
sušírnách, Papír se rozvěšuje (lomu říkají rysy věšet) pomocí kříže (t. j. dřeva podobu 
T majícího) na šňůrách žíněných neb lýkových (z lýka kokosového), a sice po 2:i po 
4 archách přes sebe. Když papír při sušení vymrzne, bývá bělejší. Čím lépe: se vy= 
Wáčil, a čím míň archů přes sebe visí, tím rychleji se vysouší a lím hladší bývá. 
Papír usušený dostává ještě rozličnou úpravu (Appretůr). Sem palří klížení, obírání, 
stlačování za sucha a hlazení. 
Papír tiskací a cedicí (Filtrirpapier) netřeba klížit. Ale papír k psaní, kreslení a 
malování musí být vždycky klížen, aby neprorážel t. j. inkoust nepropouštěl.  Papírníci 
si dělají klih z ovčích nožiček a rozličných odřezků kožených. Klih ten se vodou 
rozředí a s lrochem kamence smíchá. Kamenec působí, že klih — když jednou do 
papíru zaschne — vodou již se nevymočí. Někteří přidávají ke klihu i drobet mýdla, 
a někdy se i trochu vařeného škrobu přimíchá. — Voda klihová musí být před klížením 
vlažná. Dělník vezme několik archů najednou, které klihem opatrně protáhne; když 
jich má pak as 2000 pohromadě, tu z nich zbytečný klih lisem vytlačí. Papír psací se 
obyčejně dvakrát vodou klihovou protahuje, 
Poněvadž se při klížení papíru mnoho archů porouchá, radilo se, aby se klit již 
k.drti v drobnomeli přidával; to je ovšem jednodušší, ale málo prospěšné, jelikož se 
pak všecko nářadí klihém zamaže, a papír velmi nedoslatečně vyklíží.' 
Čistění a obírání papíru záleží v tom, že se každý arch prohlídne, a veškeré ne=' 
čistoty (skvrny, uzličky, chloupky z plsti a j.) nožem oškrábou. To dělají obyčejně 
děvčata. Jiné osoby pak papír čítají a do knih rovnají. j 
Papír srovnaný přijde opět pod lis, kde se as 12 i 24 hodin nechá; ma to se 
rozebere, a v jiném pořádku složen opět pod lis dává. To se opakuje několikrát, a 
papír nabývá takto příjemné hladkosti, — Nejpěknější druhy papíru psacího se ještě 
zvlášťním spůsobem uhlazují (satiniren); mezi jednotlivé archy se dají totiž hladké tvrdé 
lepenky (Pressspan), a na každou 50. lepenku přijde zahřátá deska železná. (Celý takový 
pušt se dá pod silný lis, kde se po celý den nechá. Jinak se papír uhladí, když buď 
po jednotlivých arších neb s lepenkami v pušt složen, železnýma válcema: prochází. 
III. Papír strojový. 
Stroj, kterým lze drť mletou bez zvláštní pomoci ruky lidské v papír proměnit, 
pochází původně z Francouzska, byl však teprva v Anglicku náležitě zdokonalen, 
Roku 1799 vynašel totiž Francouz Louis Robert, úředník v papírně Essonneské; 
takový stroj, na kterém se mohla drť v papír bezkonečný proměnit; za te dostal od 
vlády francouzské 8000 franků a patent na 15 let. Ředitel té papírny, Léger-Didot, 
odkoupil Robertovi stroj i s patentem za 25.000 franků, které měl po. lhůtách. splácet. 
