se E Sh 
u Avignonu) a v Elsasku, v Holandsku (u Mastrichtu), v Pruském Slezsku (u Yratislavi) 
v Bavorském Porýnsku atd, 
V Levantě se kořeny jen suší a bez další přípravy prodávají; tlak se dělá 
někdy i v Slezsku. Ale ve Francouzích a v Holandu se kořeny osušené umelou, pak 
do sudů nacpou a teprv rozesílají, a jen v takovém spůsobu se vlastně mořenou nazývají. 
Ze všech druhů evropských je nejlepší mořena holandská. V Holandu se pěstuje 
mořena nejvíce na ostrově Schowen, a v městě Zierikzee se zvlášť pro obchod připra= 
vuje. Trojleté kořeny se na podzim vyberou, po několík dní na vzduchu suší a pak 
vší hlíny zbaví, na to v peci zkřehnou a konečně se ve stupníkách rozemelou. © Stoupy 
otloukají nejdříve svrchní vrstvu a tenké kořínky; ty se podsíváním od ostatních kousků 
odlučují a dávají pak špatný druh mořeny, jemuž Mal říkají. Kořeny .těchlo odpadků 
zbavené se pak teprv na drobno melou; a dávají mořenu velmi čistou; která slove 
oloupaná (beroofde). Jestli se však celé kořeny bez odloučení svrchní vrstvy rozemí— 
lají, povstane mořena méně pěkná; ta slove neoloupaná (unberoofde). Ostatně se někdy 
mořena oloupaná s neoloupanou míchá, a sice buď dva díly oloupané s jedním dílem 
neoloupané, aneb obě po slejných dílech. 
Mořena holandská se rozesílá v dubových sudech. © Na těchto bývají zvláštní 
znamení, kterými se dobrota mořeny určuje; tak znamená K mořenu neoloupanou, 0% 
znamená směs ze dvou třelin oloupané s jednou třetinou neoloupané, a 10. znamená 
směs ze stejných dílů oloupané a neoloupané. V Rakousku se jen málo holandské 
mořeny spotřebuje. 
Po mořeně holandské je nejlepší francouzská. Ve Francouzsku říkají mořeně 
v kořínkách Alizari, mořeně mlelé ale Garance. Tam sušívají kořeny ve vylopených 
sušírnách; v těch vychází z každých kamen zvláštní roura, která se blízko nad zemi 
sem tam zaláčí, Nad tou rourou jsou lroje huslé mříže nad sebou, a na těch jsou kořeny 
(po vrstvách as 8 palců vysokých) rozprostřeny. Za 24 hodin jsou kořeny na nejzpod- 
nější mříži dokonale usušeny; ty se vyberou, a za to se tam dají kořeny z mříže pro- 
střední; na mříž prostřední přijdou pak kořeny z mříže svrchní, a na tu se leprva vrstva 
čerstvých kořenů nasype. Všecky usušené kořeny se na mlalech omlacují, aby se ze- 
vnější slupky zbavily, pak se podsívají hrubým řešetem. Co řešetem propadne, dá se 
na hustší řešelo, co lím propadne, opět na hustší, a tak se patero řešet po sobě béře, 
až konečně jen písek a prach propadává. Kořeny na prvním řešetu pozůslalé se opět 
suší, a pak ve zvláštních mlýnech rozemilají; při tom se rozemelou zevnější částky 
jejich dříve než vnilřní, a hodí-li se za chvíli celá ta hmota na řešelo, lu rozemleté 
zevnější částky propadnou a poskytují mořenu, která slove Garance non robée. Co na 
řešelu uvázlo, opět se suší, rozemílá a na řešelo hází; co nyní propadne, je nejpěknější 
druh mořeny a slove Garance robée. (Co na řešelu zbylo, suší a mele se opět, a dává 
mořenu jmenovanou Garance rapée. 
77 Mořena elsaská bývá v celku lepší než avignonská. Druhy mořeny elsaské se 
znamenají SSF, SF, FF, MF, O. První z nich je nejlepší, poslední nejšpatnější. Druhy 
mořeny avignonské jsou četnější, bývají ale ve své dobrolěč méně stálé; znamenají se 
takto: SFF, SF, FF, F, MF, MC; CF, OF, O. První znich je nejlepší, poslední nejšpa= 
tnější.“ V Rakousku se spotřebuje mnoho mořeny elsaské, a za posledních let i avignonské, 
Mořena bavorská z Falcka se podobá poněkud elsaské a také se lak připravuje. 
