Víeubeuná zmaienost nedopouštěla, aby se zmíněné řecké pojmy zpytováním skutečnosti 

 byly zdokoiiHlily, ano podubáf se, že tehdejší věk k věcem takovým napořád ani schop- 

 nosti iieinčl. Tím lisilněji se všecko držflo náhledů j-eckých, které se téměř zbožňo- 

 valy. Jak těžko bylo nějaký pokrok učinili, vysvítá již z toho, jak pevně Aristoteles se 

 svými náhledy stál. Všecko se drželo tehdáž tak tvrdošíjně soustavy jeho se viemi 

 ělánky jejími, že se konefně celý učený svět domýšlel, že lo ani jinak býti nemůže, 

 anu že lo ani jinak býti nesmi. Úcta, vážnost a zbožňováni spisíi jeho rostlo vždy více, 

 tak že sláva jeho v desátém a jedenáctém století tím svého vrchole dosáhla, že všickni 

 professoruvé při nastoupení úiadu svého přisahali musili, že se v přednáškách svých 

 ani ud písma svatého ani od spisů Arisloleluvých nikdy neodchýlí. .leště v šestnáctém 

 věku bylo nebezpečno, neuznávali důstojnost Aristotelovu anebo protiviti se některým 

 větám jeho, j»k to Petrus Rámus (1.543) nehodami svými dostatečně ukázal. 



Po takové dlouhé přestávce učinil konečně r. 1577 marquis Quido Ubaldi zase nějaký 

 pokrok. On počal již poznávati, že u páky a u jiných strojů, jmenovitě u kladky, sila 

 s břemenem slojí v převráceném poměru drah, které konali mohou v tomtéž čase. Také 

 se pokoušel vysvětlovati podmínky rovnováhy na nakloněné ploše a na klínu. I kladky 

 vysvětloval a o šroubu tvrdil, že se tímtéž zákonem působnost čili upotřebení jeho 

 řídi. Podmínky rovnováhy nemohl však ješlě určitě vyřknouti, ano podobá se, že cel- 

 kem přťdce jen tím se řídil, co byl již dříve Pappus o věci této pověděl. 



Současně (l.í84) vysvětloval i Varro poněkud důkladněji a všeobecněji povahu 

 strojů a základní věty jejich o momentech mechanických. Od těchto dob se již počaly 

 stroje timlo spúsobem všeobecné vykládali, jmenovilě to činil Francouz Salomon de 

 Caus r. 1616, který i působnost ozubených kol a šroubu tímto spúsobem měřil. 



GalHei uvádí již celou nauku o rovnováze, zbudovanou na jediné základní větě, 

 ze které se pak co nutné následky všecky ostatní vlastnosti strojů objevují. Pravit 

 v tehdejším spisu svém, že vždy potřebí jest téhož času, aby nějaká síla dané bře- 

 meno na určitou výši zvedla, af se lo koná jak chce. A v pravdě, af upotřebíme strojů 

 jakých chceme a spojíme je jakýmkoli spúsobem, nemůže příroda ničeho ztráceti na 

 právu svém. Každá síla nemůže míti jiný leč jen nějaký zase určitý výsledek, lak že si 

 větší sílu k prácí jen časem opatřiti aneb, abych tak řekl, za dobu koupiti můžeme. 

 Již Galilei ustanovil, že výhoda strojů jen v tom záleží, že práci dle potřeby rozklá- 

 dají. On vykládal zvedání velkých břemen rozkládáním jich na malé, jakoby se tyto 

 po sobě zvedaly. 



Roherval vyřknul konečně (1636) větu, že stojí upotřebeni sily na páce v pře- 

 vráceném poměru kolmých čár, které se z podpory na směry sil vedou, čími se věc 

 leprv řádně vyjasnila a vyvinutím pojmu rovnováhy vůbec konečně svou všeobecnosti 

 zdokonalila. 



SUvin. (■]■ 1633) vyvinul poprvé důkladně podmínky rovnováhy na nakloněné 

 ploše, aniž k tomu páky potřeboval. Tímto nálezem svým dopomohl Stevin k vyvinuli 

 celé nauky o rovnováze. 



Decnries upotřebil větu momentů mechanických již v nynější formě její k vysvět- 

 leni všech strojů a potahoval již celou statiku na ni. Na této větě založil celý spis 

 svůj o mechanice, který byl k vůli otci slavného Hwjijheiia sepsal, jenž si v takových 

 věcech liboval. Vykládali tam již zcela určitě, že upotřebené síly tak se k sobě mají, 

 jako převrácené dráhy, které při práci vykonávají. 



