úť^inck se tiCiiiku ufotřebcnó sily nejvíce bliži. Co se na sile získá, ztrácí se na c^ase 

 v tuinli'2 iiuiiičru, í ichoi samo sebou následuje, ix stroje, které jsuu uqjednotiušší, 

 lakií jsou i li^výkadnějiL, když požadavkům našim zadost Oinf. čím stroj jett sloiitfijší, 

 ,lj4y yjcu &c ztrácí na n^qi účjnku upotiobewé síly. 



" i•^^ Ponřvadí stroje jen tak dlouho práci konají, pokud na ně síla působí, a jen 

 tolik práoe poskytují, eo ji na nieh síla byla vykonala, ano překážkami rozličnými i jeilě 

 sílu částe(5né ruší, namítá se otázka, v Cem by tedy hlavni mohla záležeti výhod- 

 nost jejich ? -^ 



Výhodnost a důležitost strojů dala by se vyznačiti asi následujícími důvody : 



1. Strojem se dá ushileínki libovolný poměr sily fc břemenu, 1. j. strojem se 

 tiiuieme odeáíiti léméf s kaidou silou na jakékoli břemeno. Z hořejšího vysvitá, že úíi- 

 nek Čili práce kažitóho stroje onřiwem dvou finitelů jest, t. síly a dráhy, kterou v pů- 

 sobností své vykonává. Povážíme-li, že se každý oucin nesčíslněkráte ve dva rozličné činitele 

 rozložili dá. vysvitá, že i každá práce nesčislnékráte jiným spůsobem se vykonati může, 

 anii by se velikost její zmůnila. Břemeno se tedy dá libovolné zvútjíiti, jen když se 

 dráha, kterou konali má, pravé v té mite zase zmenší, aby oučin obou tentýž ostával. 

 Upotřebením více pák, spojením kol, nakloněnou plochou a jmenovité šroubem dá se 

 toho v každém puméru docílili. Tolof uznával již i onen znamenitý geomeler Archime- 

 dea, který svému příbuznému, králi Syrakusanskému Hierovi, žasnoucímu takřka nad 

 divy, které byl Archimedes svými vynalezenými stroji prováděl, řekl : „Dej, kde bych 

 s« postavili mohl, a odstrčím zeměkouli 8 jejího místa.* Netřeba ani pochybovali, že 

 by byl lenlo důvtipný počtář, který i zákony líže proskoumával, nemožnost praktického 

 provedení výroku svého neuznával, než dosti na tom, £e se theoretická možnost jeho 

 upříti nedá. A koho by lakó podivením nenaplnil výsledek počtářský , který ukazuje, 

 že by i síla člověka postačovala, aby hmotnost tak ohromnou jako jest naše země z po- 

 Iphy joji vyjinouli mqhla. iMysUlf i Archimedes, že jen třeba lakové páky, jejíž jedno 

 ratneno lolikrále by yětíí býti musilo než druhé, kolikráte hmotnost naši zeměkoule 

 větáj jest než síla člověka. 



PovSimneme-li si pracujících strojů, přesvědčíme se, že samy dle okolností práci 

 takto rozkládají, na př. mlýn, kde se pohybování okamžité zvětšuje, běh pracujícího ka- 

 mene zryuhluje, jak medle tento ménfi arn semílá, I. j. když se břemeno menší stává, 

 kleré síle vodní překonávati jest, tak že se z toho i poznává, když mlýn na prázdno béžl. 



Čeho se síle na velikosti nedostává, aby se břemenu vyrovnala, to se může 

 pomoci strojů nahrazovali drdhou, aby se tentýž oučin postihl, t. j. tatáž žádaná práce 

 vykonala. Jelikož však delší dráha v té míře vice času požaduje, aby se obyčejnou 

 rychlostí vykonali mohla, vysvítá, že si časem čili dobou v takovýchto případech po- 

 máháme. Práci, kterou bychom beze strojů v jeilné aneb v několika málo sekundách vy- 

 konali niuslli, pHspůsobíme si přiměřeným strojem tak, abychom ji více sekund, celou 

 minutu, celou hodinu ano i celý den a ještě déle konati mohli. Kdybychom na př. 

 velké břemeno rukou od aemfi r-dvihnonli měli, nemožno to téměř jinak leč v několika 

 okamženích vykonati. Upotřebí-li se stroje, možno práci tuto rozvésti i na delší dobu. 

 Z toho následuje, že téměř žádné určité práce nestává, kterou by na př. člověk vyko- 

 nati nemohl ; nebo co nevykoná za sekundu, vykoná snad, když si to strojem přiměřené 

 rozloží, za minulu nebo za den, la týden atd. 



