l!2 



První z nich jest centrální skupenina Jamlhahhjch ledovou íili Seivretty. Sku- 

 pení toto rozkládá se na západních hranicích Tyrolska mezi Fnnem a Rýnem, zasahuje 

 ale rameny svými do Švýcar ; do Tyrolska jde podle pravého břehu Innu až k Insbruku 

 a obsahuje, též Ariberg. Veliké spousty věčného sněhu a ledu leží uprostřed na tomto skupení 

 a táhnou se jako krystallové paprsky skalními roklemi až k zeleným horským úvalům. 

 Největší z těchto úvalů jsou Montafun na straně Vorarlberku a Paknaum na straně ty- 

 rolské; ono se sklání až k hladině Rýnu k 1300' nad mořem, toto až k hladině Innu 

 asi na 2700'. V hlubších částech Montaťunu daří se víno a ovoce v hojnosti, višňové 

 háje jdou dosti vysoko; v Paknaumu ale, obráceném k studenému severovýchodu, pa- 

 nují pasivy, živnost jest pastýřská. Není zevrubně známo, k jaké výšce nejvyšší te- 

 mena se vypínají, přesahují ale 11000'. Sloh skalních spoust tohoto horstva má po- 

 dobu vějíře vzhůru obráceného; kolmé stěny ruly v prostředním hřebenu přibližují 

 se dle horniny k žule, na zevnitřním kraji zasahují rula a vápenec klínovitě do sebe. 



Překročíme-li hluboké údolí Innu a vystoupíme-li na některé z vyšších temen 

 na pravém břehu jeho, spatříme před sebou druhé mohutné skupení, totiž ledovce Oetz- 

 lludské. Skupení toto tvoří přirozený celek, který na jihu Adiží (Etsch) až k Meranu, na 

 východu prohybem Brenneru, na severu a západu Innem obmezen jest, a představuje 

 ohromnou elliptickou vysočinu, věčným sněhem a ledem pokrytou, nad níž na sta roz- 

 ličných jehel a bání vystupuje. V jihovýchodní části ledové ellipse vystupují nejvyšší 

 temena Hochwiidspitz a Similaun nad hořejším koncem dvou hlavních větví údolí Oetzu 

 (Oetzthal), Gurgl a Fend, kdežto vysoko nad hořejším krajem lesů nejvyšší osady 

 mocnářství Rakouského a snad celé Evropy jsou uschovány. Od horského jádra tohoto 

 vybíhají na sever k údolí Innu úvaly 12 — 18 hodin cesty dlouhé, na západu a jihu ale 

 přetíná je široké údolí Adiže již po několika hodinách ; podobně též na východu údolí 

 Eisaku. Nejpamátnější a největší z údolí v tomto skupeni jest údolí Oetzu (Oetzthal), 

 které od Innu vzhůru k horám ledovým 18 hodin cesty se táhne. Silný horský ručej, 

 Oetzache, napájený v ledových prostorách, řití se údolím tímto přes prahorní balvany 

 a spůsobuje již v dolejší části jeho u vesnice Umhausen překrásný vodopád Stuibenfall. 

 Dolejší polovina údolí od Innu až k místu Solden (43730 jest vzdělána a bujným rost- 

 linstvem pokryta, výše počíná již skalní ráz převahu míti, rostlinstvo se ztrácí, až 

 konečně od vesnice Zwieselsteinu údolí Fend, Gurgl a Timbl přímo k ledovým te- 

 menům vedou. V údolí Gurgl leží vesnička stejného jména, 6000' nad mořem a jest 

 obstoupena kolkolem ledovými spoustami, které z úbočí skalních dolů se táhnou. Ještě 

 výše leží Fend v jiném pobočném údolí ; osamotnélý dvůr Rofenerhof spočívá zde ve 

 výšce 7000' zrovna u paty nejvyšší z Oetzthalských hor, u paty Wildspitzu skoro 

 12000' vysokého. Nad dvorem podotknutým sahá ledovec až ke dnu údolí a zarazil 

 již několikráte tekoucí vodstvo, nahromadiv je v rozsáhlém jezeře, které konečné hráz 

 ledovou prolomilo a náramných škod v celém údolí Oetzu, ba i v údolí Innu spflsobilo. 

 Nikde v Rakouském mocnářství nejeví se úkazy horského ledu v mohutnější míře, jako 

 v tomto lůně ledovců Oetzthalských. 



Sloh velikých těchto hor jest zase vějířový, jako ve skupení Jamthalském, jesl 

 ale spletenější. Objevuje se zde totiž několik rulových vějířů, jejichž meze amfibolo- 

 vými pruhy naznačeny jsou; na jižní straně obmezuje vápenný útvar podél Adiže hory 

 tyto, v údolí Wipském blíž Insbruku ztrácejí se pod vrstvami šedých břidlic. 



Východně od Oetzthalských hor panuje na temeně středních Alp jen břidlice, 



