«0 



.mětihodný A. Aon, NaulUus, Orthooeralky a také Belemnity, íelné Gasteropoiy, Ace- 

 phali/, Brachiopody, částečně výborně zachované, jsou v těchto vrstvách často ztěsna 

 nahromaděny a náležejí, ačkoli v jiných zemích je neznají, bezpochyby k pásmu 

 svrchního oddílu lasturnatého vápence. 



Všechna tato pásma patří pak k útvaru triasovému. 



Znamenitého vyvinutí dosahuje v Alpách útvar jurský, a sice jak ve zpodním 

 oddílu svém, Lias nazvaném, tak ve svrchním oddílu, vlastně jurském. Hlavni hmota 

 kolmých stěn na severní straně údolí Innského, divoké lysé hory Kamenného Moře, 

 věčným sněhem pokryté hory zvané „Uebergossene Alp", tak zvané Tánnengebirge a 

 Dachstein skládají se vesměs z toho útvaru. Jmenovitě převládá piísrno Rasové, od ra- 

 kouských geologů podle hlavních nalezišt všelijak pojmenované. Sem náležejí vrstvy 

 Gresienské, složené z pískovců a lupků s uhlím a četnými otisky rostlin {EquiseíiUs 

 columnaris, conicus, auslriacus ; Taeniopleris viitata; Alethopteris WhMyensis, Pecopleris 

 Siutlgardieiisis, Sphenopteris poienlisshna, Polypodiíes heracleifolius, Plerophyllum longi- 

 folium, Múnsleri, Uaidingeri, Nilsonia complu), které jinde dílem pásmo keupru, dílem 

 iiasové, dílem oolithové naznačuji. Na nich leží vždy vápence s liasovými skameněli- 

 námi; pásmo jejich jde od Vídně až ke Gmundu; také se vyskytují u Pětikostelů v Uhřích. 



V celém tom pásmu vychází na den mnoho, ale slabých a krátkých Heců výbor- 

 ného uhlí, které zvláště u míst Lilienfeld a Grossau se dobývá. 



Zároveň s těmito vrstvami jsou v severních Alpách a pak v Solnohradsku a 

 Tyrolsku rozšířeny tak nazvané Kóssenské vrstvy, obsahující ne příliš mocné tmavé 

 vápence a sliny (se skamenělinami : Pholadomya amhigua, Lutraria unionoides, Tha- 

 lassites concinna, Peeien lextorius, Spirifer Walcotti, Terebralula decorata a j.) 



V Tyrolsku a jižních Bavořích šlovou tmavé vápence tyto vrstvy Gervilliovy 

 (s Gervillia iorluosa, Osirea eaplanaia, Nucula mueronata, Terelrratula ormthocepliala, T. 

 pala, T. qualuorplicala, T. concinna, T. spinosd). 



K zpodnímu liasovému pásmu musí se též počítati mohutné vápence Dachdeinské, 

 ■obyčejně velmi čisté, světlé, tlustě vrstevnaté, zvláště na Dachsteinu v ohromných 

 vrstvách uložené. 



Pod nimi leží obyčejně mohutné spousty dolomitu. K vrchnímu oddílu liaso- 

 vému patří tak nazvané Adneilieké vrstvy, obsahující bílé neb červené, tence vrstevnaté 

 vápence s četnými Cephalopody, zvláště v solní Komoře- V jižních Bavořích patří sem 

 •tak zvané sliny Amaliheové (s Ammoniies amaUliem), které často v světlošedé neb 

 tmavošedé desky štípati se dají. Konečně sem náležejí vrstvy Hierlatzové červené neb 

 šedé, často zrnité vápence, jen porůznu vyvinuté. 



ni* Vlastní útvar jurskxj panuje nepochybně v celých severních Alpách, pro vzácnost 

 skamenělin jest ale jenom na některých místech určitě ustanoven. K zpodní Juře ná- 

 ležejí bezpochyby cihlové a hnědočervené Klausské vápence, pak bílé, na brachiopody 

 velmi bohaté Vilské vrstvy v Tyrolsku. K střední Juře náležejí červené vápence sAp- 

 lichy; k svrchní Juře konečně bílé vápence hory Plassen u Hallstattu. 



Útvar křidovxj se svými čtyřmi členy: členem Neokomským, Galiem, členem 

 turonským a senonským, má v celých severních Alpách značného podílu na slohu hor- 

 ském, zvláště u předhoří. Jednotlivé členy nedají se ale všude poznati; snad nejsou 

 podél celých hor rozšířeny. 



K élenn Neokomskému (pojmenovanému dle latinského jména města Neufchatel — 



