25 



í.cniny z jedné částky suchého ledku a tri částek sehnané kyseliny sirkové ; snii- 

 šenina tato působí na bavlnu pravé tak, jitkuby byla v smišeniné z kyseliny dusičné 

 a sirkové, ale o núco volněji *) ; protož se bavlna teprv as po 1 '/j hodině vytáhne 

 a vymáchá, a zrovna bez sušeni v tresti s troškem lihu (8 %) smíchané rozpustí. 



Potre-li se kiiže tímto kollodiem, pi'ischne na ni a drží pak velmi pevně ; po- 

 tre-li se jím rána nějaká, prischne a chrání ji takto před píisobcnim zevnějšího vzdu- 

 chu; protož užívají ranhojiči tohoto prostředku v mnohých pripadnostech co nejvýbor- 

 nějšího obvazku. Poněvadž ale čisté kollodium rychle vyschne a pak rádo puká, 

 přidává se do něho něco (as 2 ",0) glycerinu, čímž volněji schne a více pruž- 

 nosti nabývá. 



Z kolludia se dají i výborné malé vzdušni koule (Luítballun) zhotoviti, které 

 byvše vodíkem naplněny pro svou zvláštní lehkost velmi rychle vystupují a dlouho 

 se vznášejí. Koule tylo se mohou tak tenké udělati, že se na nich jako na bublin- 

 kách mýdlových duhové barvy objevuji. 



Nejvíce kollodia spotřebují ale fotografové. K obrazům daguerrolypickým 

 berou se, jak známo, postříbřené desky kovové; tyto mají ale tu nemilou vlast- 

 nost, že se stávají na vzduchu nečistými. Deska papírová se sice na vzduchu ne- 

 mění, za to jest ale přiliš drsnatá, byf se i sebe hladší papír k lomu vzal. Všem 

 témlo překážkám se ale fotograf vyhne, když desku skleněnou (neb i papírovou) ten- 

 kou vrstvou kollodia potáhne. 



2. Vlákna ke tkaninám spůsohná. Příprava jejich. 



rravilii se již, že nemají všecky bunice rostlinné stejný tvar; některé jsou ku- 

 lovaté, jiné podlouhé a na obím koncích tupé, a opět jiné velmi dlouhé, na obou kon- 

 cích do $pičky zoužené. Takový díl rostliny, který se skládá z bunic dlouhých, slove 

 vláknily (fasrig) , a nejsou-li stěny bunic jeho zatvrdlé , nýbrž jemné a ohebné , dá 

 se snadno přísli a k zhotovování rozličných tkanin upotřebili. Ze všech částek rost- 

 linných má ale lýko (Bašt, t. j. vrstvy mezi kůrou a dřevem), bunice nejdelší, se 

 stěnami tlustými a pevnými a při lom předce ohebnými — protož se nejvíce lýko 

 rostlin na předivo připravuje. 



Z našich rostUn se k tomu hodí nejlépe lýko ze lna akonopé, i z kopřivy — 

 na ostrovech Filipínských užívá se lýka z listů banánových, a v Me.xiku lýka z listů 

 planého ananasu. V dobách novějších se ale i jiné rostliny poznaly, které též vý- 

 borné lýko na předivo poskytují; tak se zhotovuji nyní pro lodé anglické provazy ze 

 lnu novosetanihkého, rostliny to liliovité, jejižlo listy pevné lýko dávají. — Čím delší, 

 čím tlustší a ohebnější vlákna lýko má, tím lépe se hodí ku předivu : proto se musí 

 u připravovaní vláken těchto na to dbáti, aby se délka jejich zachovala, totiž, aby 

 Se vlákna nepřetrhala. Provazy ze Inu novoselandského jsou pevnější nežli naše ko- 

 nopné, poněvadž má lýko Inu onoho bunice delší, a u nich stěny tlustší, tedy pevnější. 



Má-li se lýko ku předeni spůsobným učinili, musí býti odloučeno od svrchní 

 kůry jakož i od vnitřních částek dřevnatých; mimo to se musí ale i sliz odstraniti, 

 která jednotlivá vlákna lýková pevně spojuje. 



'I Bavlna na kollodium určení se proto takto pniiravujc, poněTadl se pak mnohem snadněji rozponití. 

 nežli kdyby se byla ve smííeninS « kyseliny dnsičné a sirkové namáiela. 



