n 



Ktroje íkrab^icilio (li[ri*Uma.schine), u kterém jsme se |iri stroji přatUcim již zmínili, 

 ^e jako všude lidé nuruzumni každý struj za zludčjc dělníků považují, tí<k bylo lun- 

 ^ále i v Aruflicku. iNčkoiik nespokojenců z Blackburnu pi'c|)adlo jednou v noci clia- 

 lo.upku 1'cL'lovu a iiizlijlo mu všecky stroje, čímž byl cliudiik p^inucen sídlo své 

 opustiti a jinde si výživu hledati. Jsa ducha bystrého nepřestal Peel na vynáleau 

 Sifoje škrabaciho, nýbrž poíal přemýšleti, kterak by bílé laiky bavhiéné potiskl. I vy- 

 řezal si na kusu dřeva list petrželový, zarazil do každého rohu té desky drátek, na- 

 třel to zelenou barvou a piitlačil na látku biavlněnou — jeden list vedle druhého, 

 jak mu právě drátky v rohu desky zariižené okazovaly. Tento ještě hrubý tisk sa 

 brzy zdokiinalil, a Peel měl na své látky velmi dobrý odbyt. Syn jeho, který již 

 lepši vzděláni obdržel nežli otec, stal se prvním, labrikantem anglickým a byl ruku 

 1800 za šlechtice povýšen; při své smrti zanechal as 2.5 milionťi zlatjch ve stiíbře. 

 Vnuk starého 1'eela stal se znamenitým ministrem anglickým, a vlast jeho vděčná mu 

 jest za mnoho dobrých zařízení. 



Poznavše nym' poněkud přípravu látek itavlněnjch, obraťme se ku přípravě 

 it vzdělání vlákna lněného. 



if.,, j, i2. Len se daří nejvíce v mírném podnebí a sahá až k 65. stupni severní šířky. 

 JV,, obchodu se rozeznává len dle své vlasti; máme Icatrdý (nejlepší), hoUandský, heJyichj, 

 íuký a aUzský, ruský, ijdánský, liincbur.ský a hanoveranuki), Jrancouzskij a (y^ipiský. 

 U nás se seje len obyčejně v máji, a Irhá se v srpnu nebo závi; v Egyptě se seje ale 

 v prosinci nebo lednu do pfidy Nilem zvlhčcné, a trhá se již v dubnu neb máji. — 

 Len uepo.skyluje jen vlákno ku předivu spíisiibné, nýbrž i semeno, z kterého se dělá 

 obij lněný, Nysušujicí, v lékařství i v řemeslech užitečný. Má-li len dobré předivo 

 poskytnouti, musí se vytrhati dříve nežli semeno jeho dozraje, poněvadž má len »'iilý 

 vlákna tlustší a nieně ohebná. Když začne lodyha zdola žloutnout a listí z ni opa- 

 dávat, lu jest právě Cas, aby se len vytrhal. Len vytrhaný se na poli rozprostře, 

 aby vyschl, pak se z něho semeno otrhá a vymlátí, a lodyha tcprv zvlášf ku pře- 

 deni připravuje. 



Lodyha lněná se skládá z tvrdé kůry svrchní, pak z měkkého lýka a z vnitřní 

 částky ilřcvnaté. Má-li se čisté lýko z lenu dobyt , musí se tedy zbavit svrchní 

 kůry i \niiřn.ho dřeva; lýko jest ale s těmito látkami pevně spojeno, a to zvláštní 

 slizí, která i vlákna lýková mezi sebou spojuje. Přede vším se musí tedy tato sliz 

 z lenu vypuditi, což se děje bud rosífiím (Thauróslc) neb močenim (AVasserrósle), a sice 

 rosením volně, močením rychleji. Při močení se ponoří len do vody tekoucí neb sto- 

 jaté a přikryje se kamením ; brzy se voda zakalí a nepříjemný zápach dává na jevo, 

 ie počíná len Imíti. Lehkým hnitím se sliz ve lnu rozloží a vytratí ; vlákna byvše 

 ( počátku hnědožlutá stanou se temnohnédými a o něco slabšími — kdyby se ale 

 v tomto hnití předržcla, zpukřela by docela. Z toho vysvítá, že jest při močení veliké 

 opatrnosti potřebí; jediná teplá noc mfiže len přes čas močený docela pokazili. Proto 

 jest u mnohých rosení oblíbenější. Při rosení pňsobí na len na lukách neb na polích 

 rozprostřený rosa a voda dešlová: rosením se len tak brzy nemění, a proto se lak 

 snadno pokaziti nomůže, byf so i předržel. Za to trvá ale roseni velmi dlouho — 

 6 až 7 neděl — a k tomu závisí je.- té od povětrnosti. Proto se hledělo k tomu, jak by se 

 asi močeni i roseni jinými prostředky nahraditi mohlo. Z mnoha tukovýd) návrhy 

 podáváme zde jen jeden. Snopky lnu se protáhnou v sudech kyselinou sirkovou vulmi 



