štítky objímá. Jelikož šupiny jehnéd jenom přetvořené listy (listeny) jsnu, musíme po- 

 stranní dva štítky za palistky hlavního listenu považovati. V pa2dí hlavního listu každého 



(Obr. 1.) 



nin 2 iid^n ,oia6íótai n' 



• I .9/J67 



■nbaqo Sň 

 íl YdiflD^ 



Kvéiouci větev břfty (Behila carpatiea), a jchnřdy praSníkovc, a lupiny štítovití, 

 />' kvity prašnikoré — b jchnědy pcsciková, c jiívy po šupinách pnpenmch. 



palisto sedť květ, totiž dvé tyčinky, s dvojlupenným okvélím, takže před každou šu- 

 pinou (i tyčinek se nachází. Na první pohled jest jich dokonce 12, avšak to pochází 

 od zvláštního zřízeni tyčinek ; nitky totiž jsou ve dví rozpolléné a každé rameno nese 

 jeden dvo»- pozdéji jednopouzderný pytlíček prašníku. Prašní jehnédy olše jsou je- 

 hnédám bříz velice [lodobné, osa jehnědy jest šlítovilými listeny posázena, kteréž 

 taktéž (lva postranní palistky objímá. Avšak zde ještě dva lupínky přistupuji, přesa- 

 hující hořejší kraj hlavního štítu ; tyto musíme považovali za první lístky kvčtních pu- 

 peniiv, kteréž y paždí palístkův povstávají; třetímu kvčtu v paždi středního listu ale 

 tento lupínek schází. Každý květ skládá se ze čtyrlupenného okvětí a ze čtyř tyčinek, 

 jejífeliž nitky a prašnlky taktéž ve dvě půle rozpoltěny jsou. Štít šupiny tvořen jest 

 ze štítu středního lupenu, z krajních koncův čtyř vedlejších listův a z konců tří okvět- 

 ních lupenfiv. U našich olší vyvinují se jehnědy prašníkové taktéž již na konec léta 

 a sice po třech, čtyřech a více na konečném bezlistém letoroslu přcdlelní větve zčásti co 

 konečné pupeny, zčásti ale v úžlabí nevyvinutých listův; v této případnosli rdzkvělou 



