G9 



hoili, také k barveni na ferno. Topoly dávají lehké, měkké, zpružné dřevo, k páleny 

 tedy nevelmi prospěšné, k rozličným rezbářským pracím velmi se ho ale vyhledává, zvláit 

 také ku krovnicím střešním. Kůra topolův a vrb obsahuje zvláštní hořký prvek, 

 salicin nazvaný, jehož proti střídavým zimnicím co mocného léku se užívá. Užitek 

 prutfiv vrbových k pletenému dílu, k fašinám jest známý; nenahraditelné jsou' vrby pro 

 vodní stavbu k ochraně a upevnění poříěí. 



Plody mnohé jsou jedlé lidem anebo dobytku. Žaludy španělského dubu (Quer- 

 cus suber) jedí se jako kaštany, ostatních druhův ku krmení sviní slouží. Kaštany 

 neb marony jsou v Itálii nenepatrnou stravou chudších tříd; chutné veliké kaštany po- 

 cházejí ze štěpovaných stromův, kdežto kaštany plané obyčejně jen dobytku se dávají. 

 Lískové ořechy jsou oblíbený pamlsek, také se z nich olej vydobývá. 



Pokolení v našem článku uvažovaná vraduji se v systematickém ohledu do čtyř 

 čeledí následujících : 



a. Květy jednodomé. 



Dubovité (JOacrcineae, pravé Cupulifery). Pestíkové květy: Pravá češulka; okvětí 

 svi'chní; semeník s třemi a více nástěnnými semenicemi, na každé semenici dva 

 ohnuté, dvojobalné pupence semenní. Květ prašníkový : Okvětí namnoze Sdílné; 

 nitky prašníkův nedělené. — (Dub, buk, kaštan.) 



Ilahrovilé (Carpineae, nepravé Cupulifery). Pestíkové květy: Nepravá češulka 

 (listní obal); okvětí svrchní; semeník s dvěma stěnnými semenicemi, jichž jen jedna 

 nese dva ohnuté jcdnoobalné pupence semenní. Květ prašníkový : Okvětí schází ; nitky 

 prašníkův rozeklané ; chumáček vlasův na každém pytlíčku prašníkovém. — (Líska, 

 habr, habrovec.) 



Bfízovité (Betuiineae). Pestíkové květy: Žádná češulka ani okvětí; semeník 

 s dvěma stěnnými semenicemi, jichžto jen jedna nese dva ohnuté jednoobalné pu- 

 pence semenní. Květ prašníkový s okvětím; nitky prašníkův rozeklané; prašníky 

 holé. — (Olše, bříza.) 



m 



b. Kvéty dvoudomé. 



Vrboviié (Salicineae). Pestíkové květy: Češulka žádná; semeník s dvěma 

 stěnnými semenicemi , četné ohnuté dvojobalní semenní pupence nesoucími ; plod 

 dvouchlopné pukající, semena vlnatá. Tyčinky nerozeklané, častěji nitkami srostlé. — 

 (Topol, vrba.) 



Jehnědokvělé jsou rozšířeny po všech mírných a studenějších pásmech po 

 celém světě, v největším počtu na severní polokouli. Pokolení dubu počítá více než 

 sto rodův, nejbohatší na ně jest severní Amerika, v Evropě jsou jižní země na Stře- 

 dozemním moři, zvláště Španěly, nejbohatší; některé rody jižní Evropy (Quercus 

 Suber, Ile.x) zasahují do severní Afriky a Malé Asie, jiné jsou jen těmto posledním vlastní. 

 Také Indie a Molukky mají své osoblivé druhy. Jakkoli rozšíření dubův ve směru 

 zeměpisní délky jest rozsáhlé, ve směru šířky není rozsáhlé, ležíc vcelku mezi 30 — 60. 

 stupněm severní šířky. Buk lesní (Fagus sylvatica) rozšířen jest hlavně v Evropě 

 střední, sáhaje nejzapádněji do Francouz a Anglie, severně až do jižního Švédska, se- 

 verovýchodně až po Vislu; na jihu Evropy se objevuje v horách 4000—6000' nad 

 mořem. Amerika severní má buk rezavý (Fagus ferruginea), několik málo známých 

 rodův jest na jižním konci jižní Ameriky a na Novém Seelandu. Líska chová málo 



