76^ 



(kovce červené a šedé vápence náležejí k složivu Taler, o nichž později řeč bude. 

 Velikost těch úlomků jest obyčejně značnější, mají totiž velikost vlaského ořechu neb 

 jalilka až i lidské hlavy, někdy bývají i větší; tmel, který je spojuje, jest jako v oby- 

 čejném pískovci. 



Slepence Lélavské a Sulovské vystupují v severní čásli stolice Trenčanské mezi 

 městečky Rajcem a Predmírem. Pásmo zpodní skládá se obyčejně z větších zaokrouhle- 

 ných úlomků šedého neb hnědého vápence liasového, slepených jílem nebo slínem. 

 Obyčejné spojuje tmel jen slabě tyto úlomky, které mají velikost od vlaského oř^echu 

 až do prostředního jablka, proto rozpadá se hornina ta, kdekoliv vystupuje na den, 

 a objímá paty hor hrubým štěrkem. V pásmu Lětavy vystupuje len slepenec na 

 mnohých místech , z něho skládají se vrchy Patuchy nad Zbiňovem , u Rajeckých 

 Teplic, hřbel zámku Lělavy nad Sviňoveni; hornina ta obstupuje také v půlkole ves 

 Sulov. Mezi Rajcem a Precenami, vsi na cestě z Rajce do Předmira, mají slepence 

 menší vápenná zrna velikosti hrachu, barvy šedé, a střídají se porůznu se slojemi hru- 

 bozrnými. Na západní straně jmenované vsi Sulova přecházejí vápenné slepence při- 

 bíráním zrn křemenných v pískovec ; vápenec zponenáhla se ztrácí a tmel tvořící 

 pískovec převládá, až konečně zůstane hrubozrný pískovec prošlehaný žilkami bílého 

 vápence. Pan Hohenegger připomíná, že v té hornině někdy se vyskytují Nummu- 

 lity, a dle toho nebylo by o jejím sláří žádné pochybnosti ; mně však posud se ne- 

 podařilo nab zti v ní stopu nějakého ústrojence. 



Slepence jiiné od Hrabumc {Kappendorf) na Spíži. Naproti HrabusicQin na vý- 

 šinách, složených z vápence a dolomitu liasového, viděti jest značně vyvinutý slepenec, 

 který, jak se dle všeho zdá, náleží k útvaru eocenovému. Na půlnoc stýká se s pískovcem 

 karpalovým, náležejícím k eocenu a složeným z úlomků vápence liasového a křemenu 

 šedého, kteréž obě horniny slepuje pískovec. Barva té horniny jest lemnošedá, neb více 

 méně jasná, sloh jfSl hrubovrstevnatý, vrstvy 6—8 stop mocné, a na sever pod úhlem 

 nanejvýš 25° nakloněné. Potud nebylo v něm žádných skamenělin odkryto, a proto se 

 stáří jeho s určitostí ustanoviti nedá. 



Slepenec mezi Vločkovém a KoUnovci na Spíži. Stopujíce z jihu k severu od 

 Krompachu a Kolínovců k Vlachovu (Wallendorfu) červené a zelené lupky sericitové, 

 setkáme se se slepenci vápennými hrubozrnými, které se střídají se slepenci drobnozrnými 

 čili spíše s hrubozrným pískovcem. Úlomky vápenné jsou obyčejně malé, velikosti 

 zrna ječného, lpí bezprostředně k sobě bez zvláštního tmelu; mezi vrstvami drobněj- 

 šího zrna vylučují se vrstvy složené z hranatých úlomků vápence a křemenu. Zvlášt- 

 ních přimíšenin minerálních jakož i otisků nebylo pozorováno, a proto nelze s jistotou 

 stáři této horniny udati. Sloh její jest hrubovrstevný, vrstvy jsou 6 — 10 stop mocné, 

 a k severu pod úhlem 10" k hodině 1 — 2 nakloněné. Dále na sever jsou eocenové 

 pískovce karpatové značně vyvinuté na Spíži, bezprostředního setkání nelze však po- 

 zorovali, poněvadž na rovině před Vlachovem mocná usazenina hlíny zem pokrývá. 



Slepenec mezi Izypem, Klembarkem a Povážským su. Mikulášem v Saryšské 

 stolici. Za pískovcem karpatským útvaru eocenového vystupují na východ z Izypa 

 k vyšším horám slepence, které se u Povážského sv. Mikuláše na cestě k Margecanům 

 stýkají s modravěšedým , drobnozrným dolomitem útvaru liasového , který lupky se- 

 ricitové pokrývá. Slepence ty, tvoříce velmi značné hory, skládají se z úlomkův vá- 

 pence liasového a křemene, slepených pískovcem; hornina ta má šedou barvu po- 



