101 



rspená zápoln '*) Holň jriiňoni s praskotem se valila. Padla rána - v okamžení pěl — 

 a lase nastalo licho, dokud nedošli honei. Při spatřeni zastřelených ..zverou" zajásali, 

 a hned se jich nakládiiním a dolů vlefením zanášeli. My ale zvědavi, jaký výsledek 

 měla střelba, kterou jsme z doliny zaslechli, sběhli rychle dolfl. Tu slyšíme, že med- 

 věd strašné velikosti, těžce raněn sice, předce ještě linii střelců proraziv utekl. Jsa 

 zdráv ještě, jen hlukem Iomi zplašený, hnal se dolů vrchem, pres skály a vývraté, 

 ..úpravo a strmo," jako rychlý kůň po robině, a kdyby první střelec, jemuž do rány 

 běžel — chrabrý to junák — nebyl pohotově býval a za včas pálil, byl by ho bud 

 přeskočil anebo „na hrbu střepal" (porazil), že by byl pamatoval. První ranou trefen 

 hodil sebou v bok, a přímo hnal se mezi střelce. Tu dostal druhý ,,šúst" silných ná- 

 bitkilv, jimiž byl opět těžce raněn a jako zběsilý ^yskoíil z linie střelců, ti ještě za 

 nim pálili, předce jim však utekl. Tu i tam u břehu bylo vidět krví zateCenou stopu 

 jeho strašných ..dláp'' (tlap), na střevíc v průměru širokých, z nichž se dalo soudit na 

 jeho velikost. 



S veselou myslí, vymrzlí, vylaínění sešli jsme dolů k ohni, honci s medvědicí 

 a mladým s námi. Svázali jim nohy. přední k sobě, zadní též, prostrčili n staré na 

 dlouho silný lopor, na přič slabší, u mladého na dlouho jeden a jeden křížem a tak 

 neslo dvanácte chlapů starou a mladé čtyři dolů k ohni, ne lak pro váhu, jako že již 

 tak spůsob. Medvědice vážila člyry a půl centu, mladé něco méně jednoho centu ; 

 stará měla ještě v ceckách mléko. U ohně dole jsme zaslali, abychom se trochu vínem 

 a studeným masem občerstvili: sotva ale začnem jíst, strhne se křik: ,, Medvěd, med- 

 věd!" A skutečně as šesl set kroků níže ohně přeběhnul mladý medvěd z protější 

 doliny na tu, kde jsme právě byli pohon drželi Střelci rychle uchytivše pušky hnali 

 se za ním, honci pustili psy — medvěd ale byl rychlejší jich. Viděli ho n« hoře 

 lézt na strom, ale než vyšli střelci na hřeben hory, nebylo o něm ani vidu ani slychu. 

 Nebylo mu ještě souzeno padnout! 



Konečně jsme se na zpáteční cestu vybrali, dle pořádku od vůdce určeného, 

 a sice : sám první (v čele) šel valach "), za ním honci s valaškami v rukou, tancu- 

 cující ,,od země" '*), za nimi gajdoš s gajdami '*) a potom čtyři ,,horári" z toho revíru, 

 za nimi polesný. Za polesným nesli čljři chlapi mladého medvěda a čtyři šli při 

 nich na „preměnku," a za těmi neslo dvanácte chlapův starou, a opět dvanácte jich 

 šlo na preměnku. Potom šlo osm pastýřů s trúbami, za těmi jel na koni šfaslný toho dne 

 střelec, chrabrý šuhaj, jediný se zeleným perem za klobúkejn, za ním čtrnácte střelců 

 na koních dva a dva, za těmi střelci pěší v řadách, a na ,,ostatok" nepravidelná pě- 

 chota, honci výskající, tancující. Aby tomuto malebnému, a co do zvláštnosti rovně 

 sobě nemajícímu pochodu nic nescházelo, přišla nám v úslrety i cigánská banda, která 

 při podobných příležitostech málo kdy chybí. Hory lesy ozývaly se od zpěvu 

 a šumu. Před Kramlistěm, kde jsme u pohostinného tamřjšího úředníka nocoval měli, 

 dávaly se slušné salvy; pak se zanesli medvědi na dvfír, na „reber" se zavěsili a i 

 hned „pytvali." 



") Odtržený velký kus skály, balvan. 



") Bača je na salaši prvni osoba, hlava; drahá je valach — pastýř, jenž také ovce dojí. 



") Národní tanec slovenský velmi téiký, poehází prý od Hajduků. Také se říká ,hajdúkOTař." 



") Dudák s dudami. 



