103 



iniiin požerp. Na mrřimi ale nikdy nejde: alospoň u nás 7.na'ino npní, že hy kdo med- 

 věda byl ,,na iijesf" zastřelil. Čítali jsmi' též, že něnieřtí (iHrddosknnici jakožto zá- 

 sadu vystavili, že medvěd, doknd není raněn, na Clovéka nejde- To je j^ravda, a každé 

 dítě v našich Krajirli, zvláště mezi HandělOany ve vysokých horách, Iti ]ira\dM zná 

 od paměti světa, že medvěd před člověkem se háji, plný strachu utíká, ha že první 

 ránu i dítě naň spustit mtlže beze strachu, že by mu ublížil. Raněného však jednou 

 neb vícekrát opouští přirozená váhavost a klidnost, strašně začne mumlat, stromy lá- 

 mat, stromky i s kořeny ze země trhni, celé kusy skalisk tlapami před sebou odmetá- 

 val, a strelhbitč dýmem pu.šky kroky svoje řídí. Béda střelci, který by v útéku spásu 

 hledati chtěl, dohoně ho „strapky" l.y rdzlrhal. Zůstat stát, nepohnutě jak kámen, je 

 nejlepší prostředek proti hrozícímu nebezpečenství ;. lak se obyčejně ve vzteklém svém 

 letu okolo střelce jen ašnchne," leč by nu tak v ceslé stál, že i v své slepotě běsné by 

 ho spatřil. Bohužel, že přestupek tohoto pravidla a slepá odvážnost našich lesních 

 šuhajců tak časlo příčinu k neštěstí zavdávají. Samice mladé svoje (dvě, zřídka tři) 

 hrdinsky zastává, a proto při lovech, je-li celá rodina pohromadě, třeba matku nejprv na 

 oko vzít, nebof mladé zabité neb raněné starou k přeukrutné vzteklosti a pomstě 

 popuzuje. Je-li v zimě málo sněhu a dost ,,žíru" (potravy), celou zimu bloudí po 

 lese; jak náhle ale sněhu připadne, hned se do zimního brlohu, do jeskyň neb do 

 vývratě ubírají. Když je mnobo bukvic, bývá i mnoho medvědů, málo bukvic, málo 

 medvědů ; a tenkráte ovšem trpí oves a dobytek. Casio se stává, že odvážní jedno- 

 tlivci, při hlídáni ovsa neb při jiných polovaCkách s medvědem se potkavše, ho zabijoo. 

 V Brezňanském služnodvorském okresu průměrně do roka patnácte kusii padne. 

 V letě jsou polovačky plané, koze za mnoho nestojí, v jeseni jsou ale pěkné; v zimě 

 zřídka kdy se naň poluje, leč by se byl něčím sám z brlohu „vyduril," tenkráte je 

 ale kůže jeho nejvzácnější. Pěkná velká kůže slojí 20 zl. siř., vydělání 10 zl. Taglia 

 od vlády určena jest 8 zl. str. Váha největšího medvěda obnáší až do šesti centů. 



Austrálie. 



Zeměpisný nástin. 

 Sepsal Dr. Jan Palscký. 



Znáte-ii pak tu zem divů, opozdilce mezi díly světa, kus doby oolitické poíů- 

 slalý podnes na povrchu světovém, zem tu, která má léto, když my zimu a naopak; kde 

 tlakoměr před dobrým počasím padá a před špatným vystupuje; kde severní vítr hřeje, 

 jižní chladí; kde se chýše slaví z cedrů (Melia), ploty hradí mahagonem a myrly slouží 

 za palivo; kde jsou labutě černé a vrány bílé, jakož i orlové (Aquila fucosa); kde 

 zvíře, půl veverky půl srnce (Kangarú), má pět pazouru na předních a tři na zadních 

 nohou jako pták a co lakový také skáče ; kde krtek vejce klade a kachní zobák má, 

 kde pták místo jazyku má trní v hubě, kde ryba jedna je půl volavky půl žraloku ; kde 

 třešně mají pecku venku (Exoearpus) a hrušky stopku na tlustém konci, jsouce ze 

 dřeva (Xylomclum) ; kde řípa (Delabechea), trávy (Xanthorhoea), kapradí a kopřivy 

 stromy tvoří, akacie a myrly trávu; kde stromy kůru místo listů ztrácejí, a místo listů 

 věčně řapiky nosí (Akacie, Cassie) ; kde myši (Mus conditor) a slepice (Megapodius 

 tumulus) sobě hnízda nadzemská až 5' vysoká a 35' dlouhá (u posledních) staví; kde 

 řeky od moře pryč do země tekou, zlato na zemi leží, tak že je děli ve městě (Ba- 



