104 



Ihurst) na iiliij sbírají, kde iněJ zelené sksly IvoH', v koleji vozním stříbro se třpytí; 

 kde řeky přes rok žádné vody a za 2 dni 80' výšky vodní majf; kde lesy nedávají 

 slinu a listy vždy zelené nahoru obracejí ; kde pláci velikosti srnce místo per chlupy, 

 ale za to žádných křídel nemají (Emu) ; kde mílovou cestu z přístavu do města značí 

 korky šampaňských láhví, jež voláni vypili : kde je bylina saniiří (Coelebogyne) plodící 

 bez samce; kde papouškové na zemi a kachny na stromech sedají; kde se nalézají 

 mušle 5' dlouhé a 5 centů těžké (Unio), hadi mořští, lítající psi a veverky! — 



Tof Austrálie, pátý a posledně odkrytý díl svéla. 



Poměrně malá jest posud známost, kterou o léto zemi máme. Známe pobřeží — 



nejlíp Fliiideisem, Kingem, Jukeseni a Stokcsem — jihozápadní konec okolo osady 



řeky Labuli, jihovýchodní kraj mezi jezerem Torrens, řekou Viktorii a mořem, pak 



• osamělé nitě nedlouhých cest Leichhardla, Slurta, Mitchella, Eyre atd. — dle Meinika 



ani třetí dil Austrálie — tak že známe samu Afriku u srovnání mnohem lépe. — 



Austrálie jesl nemnohem menší nežli Evropa , dle Freycinela 142.425 D mil, 

 dle Arrowsmilha i Sydowa 137.390 □ mil, bez ostrovů asi 500 D mil obnášejících. 

 Osady na ní jsou ale velmi nové, avšak neobyCejně rychle vzkvétající. Ještě žijí lidé 

 z prvních evropských osadníků (first íleel), z oněch tisíců zlodějů anglických, r. i788 

 přišlých. R. 1803 přišly první merinové ovce do Austrálie, a v Adelaidě slojí dosud 

 strom eukalyptový, pod nímž před 20 lety čten byl dekret o založení osady. A terf 

 má Austrálie k 700.000 evropských obyvatelů (víc nežli Afrika), 2V, mil. hovězího do- 

 bytka, 18 mil. ovci a prasat, přívoz 270 mil. zl. siř. a vývoz 210 mil. (120 mil. jen 

 zlata), příjem státní 27 mil. zl. siř., 2 university, 2 města přes 50.000 duší, železnice 

 a parolodé, banky, rozesílá 4 mil. psaní ročně a tolik i čísel novin — a na divadle 

 koncertoval uherský violinista, dopisovatel do „Ostdeutsche Post," před německými rol- 

 níky, skotskými ovčáky a všesvětovými zlalodolníky ! 



Myslím tedy, že nástin přirodnických poměrů Austrálie snad nebude zde nevhod. 



Představujem sobě teď Austrálii co pustou, kamennou a suchou rovinu málo ob- 

 sáhlou, kterou téměř odevšad pohoří pobřežní úrodná i lesnatá, ale nejvíce planinatá 

 od moře odlučují, lak že jen na západě a jihozápadě až k moři přistupuje (Dr. Hei- 

 sing, ústně). Jukes považuje tu planinu za třetihorní — dle slojů okolo zálivu Kar- 

 pentariaského, ve vnitřku (od Sturta), na západě a u Port Filip nalezených. Pokrajná 

 pohoří skládají se více z prahor, vedle nichž silurské vrstvy, uhelný pískovec a čedič 

 /íejvětší místo zaujímají; útvary střední zdají se scházeti. 



Stejná jednotvárnost panuje v ostatních přírodních poměrech Austrálie, značíc 

 ji co nejpůvodnější díl světa, jenž sotvy některou podobu s Novou Guineou má, pra- 

 žádnou ale téměř s ostatním světem — arci mimo Tasmánii (ostrov Vandiemenský), 

 která jest kus od Austrálie urvaný. Celý ráz Austrálie jest jako starosvětský — stromy 

 jak zvířata patří k nejstarším tvorům světa, kteří jinde již dávno vyhynuli. 



Severovýchodní pobřeží u zálivu Karpentariaského tvoří nejvíce bařinaté, les- 

 naté nižiny s mnohými řekami a límany. Západněji nastupují kopce z pískovce a žuly 

 s čedičem atd,, 3—600' vysoké, které někdy až 14 — 1600' (hora Lyell Greye) dosa- 

 hují ; ba Leichhardt cenil pohoří mezi řekami Roper a Alligator na 3800'. I západní 

 pobřeží skládá se z třetihorní nižiny až 800' vystupující, za níž souběžné horslvo pi- 

 gkovce a zpodní žuly (v Darlingrange v osadě řeky Labutí) až 2000' nad moře vy- 

 niká. Východně sklání se povlovné kopčinou 13 — 1400' do rovin pustých a solná- 



