107 



|ialrné jsou silurské vrstvy - východní svah zíleží nejvíce v iiheinvch pískovcích, kde 

 \ piiHíí řeky Hiinter kamenného uhlí sedobývii: západní v Iřutihorních vrstvách, kde se 

 v lídoii VVelliiinflonském našla dnupala s kostmi Marsnpialii, lak že již tehdejší Fauna 

 se od cizích lišila a k nynější podobovala. Pískovec uhelný vody nezadržuje, a proto 

 mohou řeky za dva dni po dešti o 80' vystopovali a piece nebýti splavnymi. 



Pohoří loto jest zvláště chudé a jednotvárné, a nevědiMo se kromě železa nic o kovech, 

 když slavnj Murchison r. 1844 na podobu zeměslovnou pohoii toho s Uralem ukazoval 

 a tvrdil, že tu musí být zlato, jehož přítomnost již Polák hrabě Střelecký r. 1840 arci 

 jen vládě byl oznámil, která do r. 1S51 si toho naschvál nevšímala. Toho roku počalo 

 se zlalo v okolí Bathurslském ryžovat — v červenci našel se centnýř zlata v jednom 

 kamenu (křemenu), pak našly se doly zlatonosné ve Viktorii aj., až se ukázalo, že celý 

 západní svah toho pohoří od Grampiánů až k pohoří Liverpoolskému více méně zlata 

 v křemenu chová, jež se v řekách a potocích ryžovalo a led i ze skal dobývá. No- 

 voholland>ká osada vyvezla do 3. února 1852 (od května 1851) za 38 '/j mil. zl. stř. 

 zlata, Viktorie od srpna 1851 do 30. ledna 1852*) 92 mil. zl. stř.; jak lo dosud trvá, 

 o lom všecky noviny mluví; jen lo opakovati musíme, že v první době v městě Bathursl- 

 ském děti na ulici zlalo kopaly i ryžovaly — lak bylo všude zlata dosti. — 



Podnebí Austrálie má podivnou podobu s africkým, totéž horko a sucho, tatáž 

 cclinalost (kontinenlálnosl). Arci že nemluvíme zde o tropické části nám skoro ne- 

 známé (ostrov Melville má prý 27° C ročního tepla, mussony sundaické a deště tropické) ; 

 ani o neznámém nám vnitřku, neb máme jen udání z několika přímořských měsl z mír- 

 nějšího jihu; přístav Macquarie má 15° R ročního tepla, jako .\delaida i Sidney, Albany 

 15»C, Melbourne 12° R. Extrémy jsou v Sidncyi 2 a 32° C, v Adelaidě 6° R a 32" R : 

 ale ve vnitřku známe největší ma.xima teploty na zemi pozorovaná : Sturt seznal 57' R 

 ua slunci, 44" R ve stínu, Milchell na Boganu 44° a 38° R, O.vley na Macíjuarie (řece) 

 43" C. Jihovýchodní vítr přináší zde mořskou vláhu a chládek, teplý a suchý severo- 

 západní z vnitřní pustiny podobává se zcela chamsinu africkému. Dle polohy mění se 

 i děšfové poměry : vMac(|uarie pršivá 62 palců ročně, v Sidneyi 52, v Melbourne a Albany 

 30, v Adelaidě jen 19; deště bývají však přívaly až25coulitzaden, na kteréž někdy mnoho- 

 iiiěsíCné sucho následuje, jež všecken život ve vnitřku hubí a osadám zkázou hrozí — 

 lak Slurl na své cestě skoro rok pořádného deště se nedočkal. By ku podobě s Afrikou 

 ničeho nescházelo, víme i v planinách australských o fatě morganů jako v Sahaře. 



Kdo by neznal bylinslvo Austrálie ? kdo neviděl na výstavě květin neb v kytici 

 bálové zlatopelné Akacic, krásnokvěté Chorozemy, Hovey, Pimeley, Epacridey, Boronie, 

 Kennedyc, vždy zelené, trpělivé Melalcuky, Eucalypty, Leplospermy, Proleacey zdejší — 

 dekorace našich sklenníků? A přece není mimo 5 ~6 herbářů, nepřístupných, nedotknu- 

 tých v Evropě, ani možno seznámit se s Florou zdejší, neb není díla všeobecného o ní, 

 leda Lehmannova o bylinách západoauslralských od Preisse sebraných. Ani Hooker, 

 ani Labillardiere, ani Behr, ani Míiller, ani Brown, ani Sieber, ani Hiígel, ani Drummond, 

 ani Sweet, ani Ba.xler, ani Gunn a j. díla ouplného nevydali, lak že Ireba ze všelijakých 

 látek stlouci co následuje. 



Obyčejné udáni, že Austrálie chová asi 6000 druhů bylin, jest zastaralé, nebo( 



•) R. 1853 vyvezlo se z Viktorie za 60 milí. zl. sih. 1854 za 52 milí. zl. stí-, zlata — v cclko 

 r. 1851—4 pres 300 milí. zl. atr. — v celé Austrálii (Kargravcs) přes 500. 



