108 



Brown sám již při Sturlově cestě je na 7000 cenil, a od té chvíle jich jeSlě pi^ibylo ; 

 jenom n. p. Muller z .lihoauslralie přes 100 nových poslal, tak že lze nejmíň 8000 

 známých počítati, z nichž přes 2000 ze Západní Austrálie, přes tisíc z Viiitorie, a něco 

 méně ze vnitřních planin (Brown znal přes 10 lety již 750). Flora zdejší dělí se při- 

 rozeně na Čtvero krajfi : Iropický sever, východ mírný, vnitřek a západ. Vůbec udá- 

 vaná jednotvárnost Flory australské jesl jenom poněkud pravdivá — že totiž některé 

 ěeledi : Tremandrey, Stakhousiacey, Stylidie, Epacridey, Myoporiney, Desvauxiey téměř 

 jen zde se nacházejí; — jiné tvary. n. p. Eucalypty, Callitris, Banksie, Grevilley atd. 

 téměř vSude po Austrálii rozlrouáeny jsou : vůbec ale jest mezi Florami Austrálie snad 

 víc rozmanitosti nežli v Evropě. 



Tak v lese u zálivu Mosetonského na půl mile augl. 60 druhů lesních stromů 

 nalezeno, a z okolí toho přes 200 stromů známe. I původnosti i užitečnosti, nejen 

 krásou , předčí zdejší bylinstvo nad evropské , neb sotvy že stopy zdejších tvarů 

 v Nové Guinei. Novém Seclandu atd. se vyskytují (s Amerikou není žádného příbuzen- 

 stva, nepatrné s Afrikou jižní"), kdežto bylinstvo aspoň severní Evropy i v Asii a Ame- 

 rice všedním jest. Že dosud žádná rostlina zdejší se uměle nerozmnožuje, toho vinu mají 

 jen tuzemci, neb počet a užitečnost rostlin zdejších, které by se orbě hodily, jest 

 větší nežli kde jinde. 



Nejméně známe severní tropiiké přímoří, jež asi husté pralesy neb savany 

 t. trávnaté stepi tvoři. U moře mangrovy (Aegiceras, Bruguiera, Avicennie) bařinaté 

 límany kryjí, kdežto vnitřní lesy podobají se indickým. Tam se nalézají Pandany (plod 

 od P. spiralis se ji), Tacca. Polhos, Calamus, Caladie, Myristiky, Cycasy, ba i ,Ien 

 Oceánie," Hibiscus tiliaceus Hlavičky palem (Seaforlhia, Livistona atd.) jedí se co 

 zelí, Coniogeton arborescens co angrešt, taktéž divoké fíky, boby Flindersie, a jedné 

 Slerculie, tyto pražené na kávu, kořeny Dioscoreí, Orchideí. Haemodor ald. Nejpodiv- 

 nější úkaz jsou ale řípové stromy (Delabechea rupeslris ze Slerculiaceí) na východní 

 straně Austrálie — velké slromy v podobě řípy, plné jedlé klovatiny místo dřeva. Ne- 

 méně divné jsou velikány zdejšího rostlinstva — Urtica gigas, z níž dva slromy 40' 

 a 42' v objemu a 140' výšky měly ; Ficus macrophylla, jejíž slrom 86' objemu měl a 1(K) 

 lidi kryl a j. Též na Pařížské výstavě byly ukázky zdejších dřev, která se již do 

 Anglie truhlářům vozí; také v Praze v prňmyslné jednotě byly vystaveny — nejvíce 

 Eucalypty, Acacie, Angophory, Callitris a p. My jen ještě krásnou Araucaria Cunning- 

 hami, ozdobu zahrad, jedlou A. Bidvillii podotkneme, neb místo nám nedovoluje šířiti 

 se o zdejších Mabách, iMarsdeniích, Hoyách, Zamiách a j. 



Západní konec, a sice osada Labutí řeky, podobá se v celku dosti inirnému vý- 

 chodu t. pobřeží Novoholiandskému Na obou krajinách převládají sporé lesy s tra- 

 vinami, v nižině jen stepi solnalé neb močály se liší od nepřehledných huslých keřin. 



Lesy skládají se z Myriaceí, zvláště Eucalyptň ('/j všech lesních stromů dle 

 Browna), pak akacií (oba rody převyšují počtem jednotlivých rostlin všecky ostatní 

 v Austrálii, neméně i počtem druhů, neb známe přes 100 prvních, a druhých zná 

 Bentham 275), konečně z Casuarin a Callitris, jež osadnici gumovými slromy, vrbami, 

 duby a borovicemi nazývají, jako Angophory jabloněmi a broskvemi jedlé ovoce 

 Santalum lanceolalum. První dva, spoře rostoucí, s listím drobným, tvoří ony beze- 

 slinné, parkovité háje, pro kleré Austrálie tak slyne co do malebnosti ;í poslední tvořívají 

 houští. Nejvyšší slromy jsou Eucalypty, až 150' dosahující; E. calophylla, ač nejvyšší, 



